Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/7425/25
Номер провадження 2-а/650/8/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді – Хомик І.І.,
за участі секретаря – Дорошенко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка справу за адміністративним позовом представника позивача Риженко Дениса Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в :

Представник позивача Риженко Д.О. звернувся до суду із адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обгрунтування позову зазначає, що 24 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 виніс постанову № 11/2108/ЧОП щодо позивача ОСОБА_1 , у зв`язку тим, що позивач, будучи військовозобов`язаним та зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з серпня 2023 року проживаючи в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, змінив фактичне місце проживання, але протягом 7 днів не повідомив ТЦК, що є порушенням п.23 Порядку організацій та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, тобто він умисно порушив правила військового обліку. Вищезазначеними діями позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУПАП, за що на нього було накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.
На підставі вказаної постанови державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Херсоні ПМУМЮ (м.Одеса) відкрито виконавчі провадження № 79419049 та № 79406856 про примусове виконання постанов керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача та позивач не погоджуються з вищевказаною постановою, вважають її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року у справі за даним позовом було відкрите спрощене провадження у справі з повідомленням сторін, призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача, позивач у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просить вимоги позову задовольнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначив, що 24.08.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову №11/2108/ЧОП про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з 2023 року проживаючи в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, змінив фактичне місце проживання, але протягом 7 днів не повідомив ТЦК, що є порушенням пункту 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року - Призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, тобто він порушив правила військового обліку вчинене в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року. Позивач не дотримався вимог чинного законодавства та не став на військовий облік за новим місцем проживання та не виконав свій обов`язок в семиденний строк, а саме: з`явитись до місцевого районного ТЦК та СП та здійснити процедуру постановки на військовий облік. Враховуючи викладене просять відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог про скасування постанови.
Дослідивши всі обставини справи, суд вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 24 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №11/2108/ЧОП, згідно з якої на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 грн.
Як вбачається із змісту постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з 2023 року проживаючи в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, змінив фактичне місце проживання, але протягом 7 днів не повідомив ТЦК, що є порушенням пункту 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року - Призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, тобто він порушив правила військового обліку вчинене в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Вказана постанова у день її ухвалення не була вручена позивачу.
Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в особливий період, і вигляді накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 у справі №560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів
Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
При розгляді адміністративних справ керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки повинні керуватись положеннями ст.ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у оскаржуваній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.
Також у оскаржуваній постанові не зазначено коли відбулося вказане правопорушення (вказано приблизно серпень 2023 року) та які правила військового обліку при цьому порушені, тобто не зазначено суті правопорушення.
Суд зазначає, що у даному випадку час вчинення правопорушення має суттєве значення, оскільки до 09.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало.
Крім того, суду не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 з 10.03.2022 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином, суд не вбачає в інкримінованих діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яке його піддано стягненню штрафу - 17000 грн.
Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП стороною відповідача не доведений, суд приходить до висновку про обґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.6,9,14,241-246,255,286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги за адміністративним позовом представника позивача Риженко Дениса Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Поновити строк на оскарження Постанови про адміністративне правопорушення № 11/2108/ЧОП від 24 серпня 2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Скасувати постанову № 11/2108/ЧОП від 24 серпня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП - закрити.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      Ірина ХОМИК