Справа № 151/966/25
Провадження №2/151/83/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
30 квітня 2026 року селище Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Токарчук Л.Г.
за участю секретаря судових засідань Трачук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю ''Українські фінансові операції''до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю ''Українські фінансові операції''(далі-ТОВ ''Українські фінансові операції''або позивач) Дідух Є.О. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 31 липня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". На умовах, встановлених Договором, ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 29 900 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 31.07.2024 по 26.07.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,375 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ "Лінеура Україна" надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 29 900 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "Універсальні платіжні рішення". За інформацією в листі ТОВ "Універсальні платіжні рішення" відповідно до Договору № 4854215 від 31.07.2024 успішно перераховано грошові кошти у сумі 29 900 гривень на платіжну картку № НОМЕР_1 .За даними поденного розрахунку заборгованості за Договором № 4854215 від 31.07.2024 у період з 31.07.2024 по 31.03.2025 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 109 434 гривні 15 копійок. Сума заборгованості за Договором розрахована первісним кредитором в формі поденного розрахунку заборгованості, у відповідності до умов Договору. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 31 березня 2025 року ТОВ ''Лінеура Україна'' на підставі договору факторингу № 31-1/03/2025 за плату відступило, а ТОВ ''Українські фінансові операції'' набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ ''Українські фінансові операції'' відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4854215 від 31.07.2024 загальна сума заборгованості склала 154 284 гривні 15 копійок, з якої заборгованість з тіла кредиту - 29 900 гривень, заборгованості за процентами - 109 434 гривні 15 копійок та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам - 14 950 гривень. Щодо стягнення заборгованості за процентами: за даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання договору, а саме: з 31.07.2024 по 31.03.2025 (Дата укладання Договору факторингу), у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії договору у розмірі 109 434 гривні 15 копійок. Враховуючи норми чинного законодавства України, а також те, що за договором факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025 до ТОВ ''Українські фінансові операції'' перейшло право грошової вимоги заборгованості до відповідача, вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами до відповідача є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами підлягає стягненню у сумі 109 434 гривні 15 копійок. В даній справі, окремої уваги потребує пункт 1.1. договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.3. строк дії Договору № 4854215 строк кредиту 360 днів: з 31.07.2024 по 26.07.2025. Станом на дату укладання договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025, строк дії Договору № 4854215 від 31.07.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ ''Українські фінансові операції'' з дати факторингу 31.03.2025 донараховано відсотки за (116 календарних днів). 29900 грн * 1,5 % = 448,5 грн* 116 календарних дні = 52026 грн. відсотки нараховані ТОВ ''Українські фінансові операції''. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ ''Українські фінансові операції", ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4854215 від 31.07.2024 загальною сумою 191 360,15 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 29 900 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 109 434,15 грн., 29900 грн * 1,5 % = 448,5 грн* 116 календарних дні = 52026 грн. відсотки нараховані ТОВ ''Українські фінансові операції''. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 липня 2024 року в загальному розмірі 191 360 гривень 15 копійок, які позивач просив стягнути з відповідача, а також суму сплаченого судового збору 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 гривень.
Крім того, також в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України прохали зазначити у рішенні суду про те, що (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ТОВ "Українські фінансові операції". Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Ухвалою судді від 10 грудня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
Представник позивача Дідух Є.О. у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання 22 січня 2026 року, 06 березня 2026 року та 30 квітня 2026 року не з`явився, конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістки направлялися за адресою місця проживання відповідача зазначеною позивачем у позовній заяві та адресою зареєстрованого місця проживання, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2103728 від 09.12.2025. Крім того, про час, дату та місце розгляду справи на 06 березня 2026 року та 30 квітня 2026 року повідомлявся, також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, судом встановлено, що 31 липня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 у режимі онлайн укладено укладено Договір № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у сумі 29 900,00 грн на строк 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів та детальними термінами (датами) повернення кредиту та сплати процентів, визначеними в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі (матеріали електронної справи).
Як вбачається зі змісту вказаного вище договору ОСОБА_1 підписав Договір № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.07.2024 електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора (41901) (а.с. 23-33), також підписав паспорт споживчого кредиту, який узгоджується з умовами договору одноразовий ідентифікатор (53215). (а.с. 20-22)
Відповідно до довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення" за Вих. № 1-0904 від 09 квітня 2025 року слідує, що 31 липня 2024 року о 13:56:16 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: на суму 29 900 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 468041532, призначення платежу: Зарахування 29 900 грн на карту НОМЕР_1 .(а.с. 43) 
Відповідно до інформації, що міститься у розрахунку заборгованості за кредитним договором №4854215 від 31.07.2024, заборгованість ОСОБА_1 за Договором становить: 154 284 гривні 15 копійок - заборгованість по тілу кредиту; 29 900 гривень - тіло кредиту, 109 434 гривні 15 копійок - нарахованих процентів та 14 950 гривень - заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам. (а.с.59-62)
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
31 березня 2025 року ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Українські фінансові операції" уклали Договір факторингу №31-1/03/2025, відповідно до якого ТОВ "Українські фінансові операції" набуло прав вимоги в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.07.2024, що підтверджується копією договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025 (а.с. 90-94), копією акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу (а.с. 95 зв. бік), витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025, (а.с. 57-58) копією платіжної інструкції № 6 від 31 березня 2025 про оплату ТОВ "Українські фінансові операції" ТОВ "Лінеура Україна" за договором факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025. (а.с. 112)
Відповідного до п.1.2 вищевказаного договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників та повна сума ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта,- підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості.
Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Водночас позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Отже, внаслідок укладення 31 березня 2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Українські фінансові операції" договору факторингу №31-1/03/2025 відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ "Українські фінансові операції" набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 4854215 від 31.07.2024, укладеним з ОСОБА_1 у розмірі 154 284 гривні 15 копійок.
Відповідно до витягу з реєстру боржників, є відповідач ОСОБА_1 , вказано його номер ІПН НОМЕР_3 , номер кредитного договору 4854215, сума заборгованості за основною сумою боргу 29 9000 гривень, сума заборгованості за відсотками 109 434 гривні 15 копійок, сума заборгованості разом 154 284 гривні 15 копійок, кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 208. 
Відповідно до інформаційного повідомлення Додаток №2 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4854215 від 31.07.2024   ОСОБА_1 , як споживач фінансових послуг ТОВ "Лінеура Україна", код ЄДРПОУ 42753492, дав згоду Товариству на передачу особам, зазначеним в цьому інформаційному повідомленні, інформації про укладення ним договору про споживчий кредит, його умови, стан виконання, наявність та розмір простроченої заборгованості (розмір кредиту, процентів за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються в разі невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит або відповідно до законодавства України. (а.с. 34 зв. бік)
Окрім того встановлено, що Договір № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.07.2024 та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "41901" та "53215".
На виконання вимог ухвали суду від 10 грудня 2025 року АТ КБ "ПриватБанк" у листі-відповіді від 26.12.2025 за №20.1.0.0.0/7-251224/53048-БТ, який надійшов до суду 08.01.2026 за Вх.№50 зазначили, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ), яка містить зарахування на суму 29 900,00 грн., платник CASH*SENSE CARD, Visa Direct від 31.07.2024. (а.с. 132)
Таким чином, стороною позивача доведено, укладення Договору № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.07.2024 між сторонами та наявність у відповідача заборгованості у розмірі 191 360 гривень 15 копійок, з яких заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) 29 900 гривень, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 109 434 гривні 15 копійок та суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ "Українські Фінансові Операції" 52 026 гривень.
При цьому не вбачається підстав для нарахування інфляційних втрат 3% річних в порядку, передбаченому ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що суд наділений правом, а не обов`язком у рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості до моменту виконання рішення відсотків або пені.
Крім того наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Стороною позивача були надані:
Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 5972/10 (а.с. 113), копія договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року між ТОВ "Українські фінансові операції" та адвокатом Дідух Є.О. (а.с. 70-71), заявка № 4854215 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року (а.с. 37-38), акт № 4854215 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року ТОВ "Українські фінансові операції" та адвокатом Дідух Є.О. на суму 10 000 гривень (а.с. 35), детальний опис робіт (наданих послуг) № 4854215 від 15.10.2024. (а.с. 36)
Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідач клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги не заявляв.
Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 10 000 гривень.
При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції №12284 від 26 листопада 2025 року в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись вищевикладеним та статтями 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-355 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''Українські фінансові операції" заборгованість за Договором № 4854215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 липня 2024 року в сумі 191 360 (сто дев`яносто одна тисяча триста шістдесят) гривень 15 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''Українські фінансові операції" заборгованість понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''Українські фінансові операції" витрати понесені на правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
У іншій частині позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження (місце проживання чи перебування) :
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ''Українські фінансові операції" (адреса : 03045, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, код ЄДРПОУ 40966896).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ).

Суддя Людмила ТОКАРЧУК