ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2026 р. Справа№ 910/9845/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Корсака В.А. 
Алданової С.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
апеляційні скарги 
Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСО69»
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 (повний текст складено 12.11.2025)
та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 (повний текст складено 17.11.2025)
у справі № 910/9845/25 (суддя Марченко О.В.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія - Політех»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСО69»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Алатир55»,
про стягнення 35 765,06 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія - Політех» (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСО69» (далі - Товариство) 33 901,20 грн заборгованості за утримання будинку, 1 461,12 грн втрат від інфляції та 402,74 грн 3% річних, а всього 35 765,06 грн.
На обґрунтування заявлених вимог Компанія зазначає, що 22.12.2021 зборами співвласників багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: вул. Олекси Тихого, 55/13, м. Київ (далі - будинок), було прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Алатир55» (далі - ОСББ), що підтверджується протоколом №1 зборів співвласників багатоквартирного будинку; прийнято рішення прийняти будинок в управління ОСББ. Пунктом 3 розділу 3 статуту ОСББ, який було затверджено загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку, передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належить в т. ч. і обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном будинку повністю або частково асоціації ОСББ. 
22.12.2021 збори співвласників багатоквартирного будинку прийняли рішення передати функції управління будинком шляхом укладання договору та надання функції управління будинком Товариству, що підтверджується протоколом 1/2 зборів співвласників багатоквартирного будинку, та затверджено тариф для нежитлових приміщень в сумі 9 грн/кв. м.
30.04.2022 ОСББ (замовник) та Компанія (управитель) уклали договір про надання послуг з управління багатоквартирного будинку (далі - договір), за умовами якого управитель зобов`язується надавати замовнику послугу з утримання будинку та прибудинкової території (далі - послуга з управління), а замовник зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору; список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною; загальні відомості про будинок зазначаються у додатку 2 до договору і є невід`ємною його частиною; управитель має право вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором; ціна послуги з управління (утримання будинку та прибудинкової території становить) 6,05 грн (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового приміщення, починаючи з другого поверху та вище, 5,75 грн на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового приміщення першого поверху, 9 грн на місяць за 1 кв. м нежитлового приміщення у будинку з вивезенням сміття, 32,41 грн з кожного зареєстрованого/проживаючого мешканця у місяць за вивезення побутового сміття, 28 грн з кожної квартири. 
Товариство зазначає, що належним чином надає послуги з обслуговування багатоквартирного будинку відповідно до умов договору, що підтверджується договорами із надавачами відповідних послуг, актами виконаних робіт, та наказами про прийняття на роботу обслуговуючого персоналу. 
Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.12.2023 Товариство придбало нежилі приміщення з № 1 по № 22 групи приміщень №343 літера «А» в будинку, обслуговування якого здійснює позивач. Компанія вважає, що починаючи з 12.12.2023 на Товариство розповсюджуються права та обов`язки співвласника ОСББ, який відповідно до приписів статуту ОСББ зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі. Оскільки загальна площа нежилих приміщень, власником яких є Товариство, становить 313,9 кв. м, і за умовами договору тариф становить 9 грн на місяць за 1 кв. м нежитлового приміщення у будинку з вивезенням сміття, Товариство має щомісячно сплачувати за утримання багатоквартирного будинку 2 825,10 грн (313,9*9).
Компанія стверджує, що зверталася до Товариства листами про необхідність сплати заборгованості та разом з цими листами направляла рахунки для оплати та акти виконаних робіт. Товариство ці листи отримувало, однак рахунки не оплачувало, тому станом на 07.08.2025 у Товариства наявна заборгованість у сумі 33 901,20 грн, на яку Компанія здійснила нарахування втрат від інфляції та 3% річних.

Позиції учасників справи.
Товариство у відзиві на позовну заяву проти заявлених до нього вимог заперечило та зазначило, що його нежитлове приміщення знаходиться на цокольному поверсі будинку, має окремий вхід з вулиці; Товариство самостійно за свої кошти прибирає територію та підхід до свого окремого приміщення і з цієї частини будинку, де знаходиться приміщення Товариства, жодного разу не прибиралось, будь-які роботи Компанією не проводились. Компанія не має жодних договорів та відносин з Товариством, а тому відсутні підстави вимагання коштів за фактично не виконані роботи та послуги.
Товариство зазначає, що протоколом від 22.12.2021 №1/2 зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: вул. Олекси Тихого, 55/13, м. Київ, у разі його (протоколу) дійсності, передано функції управління будинком Компанії, та затверджено тариф для нежитлових приміщень у сумі 9 грн, що не відповідає дійсності, та є предметом зустрічного позову, оскарження всього договору в іншій справі між тими ж самими сторонами. Господарським судом міста Києва (суддя Васильченко Т.В.) розглядається справа №910/9605/24 за позовом Компанії до Товариства про стягнення 20 213,14 грн та за зустрічним позовом Товариства до Компанії і ОСББ про визнання недійсним договору в частині тарифу для нежитлових приміщень, та виключення з п. 10 визначеного тарифу 9 грн за 1 кв. м для нежитлових приміщень у зв`язку з не проведенням загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку розгляду питань тарифу для нежитлових приміщень та фіктивного складання протоколу від 22.12.2021 №1/2; справа №910/9605/24 розглядається в порядку загального позовного провадження, тому прийняття рішення у справі, в якій оскаржується тариф на нежитлові приміщення та укладений на підставі цього Договір, прямо впливає на розгляд даної справи.
Товариство висловлює незгоду з тарифом у сумі 9 грн/кв. м, за яким Товариство провело нарахування заборгованості, та вважає його незаконним у зв`язку з тим, що ОСББ не приймало будь-яких законних рішень 22.12.2021, окрім дій, визначених нотаріально посвідченим протоколом від 22.12.2021 №1, який саме і був долучений позивачем до матеріалів справи на підтвердження реєстрації ОСББ.
На думку Товариства, договір укладений пов`язаними особами та є нікчемним як такий, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору; метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони; мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
За доводами Товариства, ОСББ затвердило тариф для мешканців будинку, які мають житлову площу і нежитлову площу, та встановив різні тарифи з порушенням норм законодавства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 позовні вимоги Компанії до Товариства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСББ про стягнення 35 765,06 грн задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Компанії 33 901,20 грн заборгованості за утримання будинку; 402,74 грн 3% річних; 1 336,74 грн втрат від інфляції та 2 413,98 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд дійшов висновку, що вимоги Компанії до Товариства є обґрунтованими і Товариство цього не спростувало. Перевіривши розрахунок періодів нарахування сум 3% річних і втрат від інфляції та їх суми, суд встановив, що вони неправильні та здійснив власний розрахунок, за результатами якого відмовив у задоволенні вимог Компанії до Товариства про стягнення 124,38 грн втрат від інфляції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2025, Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Скаржник вважає оскаржуване рішення прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального та при недотриманні норм процесуального права.
На думку скаржника, під час розгляду справи були наявні підстави для зупинення провадження, оскільки існує справа за зустрічним позовом до цього самого позивача про оскарження договору, за яким саме позивач і визначає надану послугу та визначену в договорі ціну (справа №910/9605/24). Також апелянт стверджує про підробку протоколу загальних зборів №1/2, на який саме і посилається як на підставу затвердження тарифу, що не був затверджений мешканцями будинку м. Київ вул. Олекси Тихого, 55/13, взагалі. Товариство зазначає, що на підтвердження неможливості на даний час розглянути в цьому провадженні справу надало суду ухвалу суду у справі №910/9605/24 та витяг з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом підробки документів та подальшого їх використання.
Товариство також вважає, що пов`язані та заінтересовані сторони уклали невигідний для співвласників багатоквартирного будинку по вул. Олекси Тихого, 55/13, договір на 933 412,43 грн за завищеними цінами; пов`язаність сторін даного договору свідчить про порушення корпоративних прав.
Крім того, скаржник вважає, що встановлення різних тарифів, які прийняли співвласники багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Олекси Тихого, 55/13, є порушенням, що унеможливлює використання позивачем в подальшому цих тарифів для нарахування боргу та вимагання сплати незаконних нарахувань.
Апелянт зазначає, що додатковим свідченням того, що суддя під час винесення оскаржуваного рішення ігнорувала його (відповідача) докази та неуважно дослідила докази позивача, є невірні розрахунки. Зокрема, Товариство вказує на те, що позивач подав на відшкодування сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн квитанцію, але суддя в рішенні чомусь визначив іншу суму - 2 413,98 грн судового збору. На думку апелянта, судовий збір у рішенні не відповідає фактично сплаченому позивачем збору, що свідчить про поверхневий розгляд справи та є підставою для скасування рішення суду. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9845/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 до надходження матеріалів справи №910/9845/25.
18.12.2025 матеріали справи №910/9845/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/9845/25 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства про розгляд апеляційної скарги з повідомленням та викликом учасників справи. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/9845/25. Повідомлено сторонам, що розгляд апеляційної скарги буде здійснюватися у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 стягнуто з Товариства на користь Компанії 17 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, а також обсяг наданих адвокатом Компанії послуг, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають 17 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Не погодившись з додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2025, Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У випадку якщо апеляційний суд не знайде підстав для направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, Товариство просить врахувати неспівмірність визначених в рішенні суду витрат на правову допомогу та визначити витрати на правову допомогу надану адвокатом Бутко Д.Г. в розмірі 3 000,00 грн (з розрахунку участі в розгляді справи в Господарському суді міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін).
Скаржник вважає оскаржуване додаткове рішення прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального та за недотримання норм процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд позбавив його права надати заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, ухваливши рішення суду практично одразу після подачі заяви позивачем.
Скаржник вказує на те, що договір про надання правової допомоги б/н від 02.07.2025 не містить тарифів на адвокатські послуги і посилання на доданий до заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу Додаток №1 без дати до договору б/н від 14.11.2004 не може враховуватись судом під час винесення рішення. 
Додаток №1 від 13.11.2025 до договору б/н від 02.07.2025 (акт наданих послуг на суму 17 200 грн) не доводить будь яких попередніх домовленостей сторін щодо вартості послуг відповідно до розділу 2 договору п.2.1 (п/п 1.4).
На думку апелянта, надана Компанією розшифровка вказаної у акті суми була зроблена вже після ухвалення рішення та не відповідає реальним витратам на професійну правничу допомогу з урахуванням критеріїв розумності та реальності, а також з огляду на відсутність обґрунтованості та співмірності заявлених витрат. 
Товариство також зауважує на тому, що у матеріалах справи відсутні докази оплати послуг адвоката Бутко Д.Г.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 03.12.2025 апеляційну скаргу Товариства передано колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9845/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 до надходження матеріалів справи №910/9845/25.
18.12.2025 матеріали справи №910/9845/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу Товариства на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/9845/25 залишити без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства про розгляд апеляційної скарги з повідомленням та викликом учасників справи. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/9845/25. Постановлено здійснювати розгляд апеляційних скарг Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/9845/25 в одному апеляційному провадженні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 справа №910/9845/25 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданової С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Владимиренко С.В.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 прийнято апеляційні скарги Товариства у справі №910/9845/25 до провадження у визначеному складі суду.

Позиції учасників справи.
Компанія не надала відзивів на подані Товариством апеляційні скарги.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
19.01.2022 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано ОСББ.
Протоколом від 22.12.2021 №1 зборами співвласників ОСББ затверджено Статут ОСББ.
Відповідно до п. 1 Статуту ОСББ створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташовані за місцезнаходженням: вул. Олекси Тихого, 55/13, Солом`янський район, м. Київ, згідно із Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Збори співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: вул. Олекси Тихого, 55/13, Солом`янський район, м. Київ, 22.12.2021 прийняли рішення, оформлені протоколом №1/2, якими вирішили передати функції управління будинком за адресою: вул. Олекси Тихого, 55/13, Солом`янський район, м. Київ, шляхом укладання договору та надання функції управління будинком - Компанії; затвердили тариф на управління (утримання будинку та прибудинкової території), вивіз побутового сміття та систему контролю доступу у сумі 9 грн для нежитлового фонду багатоквартирного будинку.
30.04.2022 ОСББ (замовник) уклало з Компанією (управитель) договір, за умовами якого:
- управитель зобов`язується надавати замовнику послугу з утримання будинку та прибудинкової території (далі - послуга з управління), розташованого за адресою: вул. Олекси Тихого, буд. 55/13, м. Київ, а замовник зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами Договору (п. 1 договору);
- список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладання Договору, зазначаються у додатку 1 до Договору і є невід`ємною його частиною (п. 2 договору);
- послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території; послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; послуга з управління надається згідно з вимогами до якості відповідно до додатку 4 до договору, що є його невід`ємною частиною (п. 3 договору);
- ціна послуги з управління (утримання будинку та прибудинкової території становить) 6,05 грн (в т. ч. податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового приміщення починаючі з другого поверху та вище, 5,75 грн на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового приміщення першого поверху, 9 грн на місяць за 1 кв. м нежитлового приміщення у будинку з вивезенням сміття, 32,41 грн з кожного зареєстрованого/проживаючого мешканця у місяць за вивезення побутового сміття, 28 грн з кожної квартири - плата за обслуговування домофонної системи, послуга управління включає: згідно з кошторисом витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до договору; винагороду управителю в розмірі 10%, що входить до вартості, зазначеної в пункті 10 договору на місяць (п. 10 договору);
- плата за послугу з утримання будинку та прибудинкової території нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим; за бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів (п. 11 договору);
- договір набирає чинності з 01.05.2022 та укладається строком на один рік (п. 30 договору);
- якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік (п. 31 договору).
У додатку 1 до договору зазначено, що нежилі приміщення з №1 по №22 групи приміщень №343 літера «А», площею 313,9 кв. м належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Ленокс Груп».
Позивач належним чином надає послуги з обслуговування багатоквартирного будинку відповідно до умов договору, що підтверджується договорами із надавачами відповідних послуг, актами виконаних робіт, та наказами про прийняття на роботу обслуговуючого персоналу.
12.12.2023 згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Товариство придбало нежилі приміщення з №1 по №22 групи приміщень №343 літера «А» в будинку, обслуговування якого здійснює Компанія.
Компанія надіслала Товариству рахунки від 31.08.2024 №393 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 07.09.2024), від 30.09.2024 №435 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 04.10.2024), від 31.10.2024 №492 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 02.11.2024), від 30.11.2024 №541 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 05.12.2024), від 31.12.2024 №553 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 04.01.2025), від 31.01.2025 №93 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 06.02.2025), від 28.02.2025 №120 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 01.03.2025), від 31.03.2025 №180 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 07.04.2025), від 30.04.2025 №260 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 07.05.2025), від 31.05.2025 №306 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 13.06.2025), від 30.06.2025 №366 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 03.07.2025), та акти надання послуг від 31.08.2024 №541 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 07.09.2024), від 30.09.2024 №606 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 04.10.2024), від 31.10.2024 №699 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 02.11.2024), від 30.11.2024 №784 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 05.12.2024), від 31.12.2024 №875 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 04.01.2025), від 31.01.2025 №81 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 06.02.2025), від 28.02.2025 №132 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 01.03.2025), від 31.03.2025 №220 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 07.04.2025), від 30.04.2025 №319 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 07.05.2025), від 31.05.2025 №469 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 13.06.2025), від 30.06.2025 №595 на суму 2 825,10 грн (надіслано відповідачу 03.07.2025).
Товариство послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, надані у період з 01.05.2022 по 12.12.2023 на підставі договору не оплатив.
У січні 2025 року Товариство звернулося до суду з позовом до ОСББ про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформленого протоколом від 22.12.2021 №1/2.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 провадження у справі №910/396/25 було закрито у зв`язку з відмовою Товариства від позову.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у т. ч. допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон).
Згідно зі ст. 1 у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна;
співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Частинами 1 та 4 ст. 4 Закону встановлено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (ч. 2, 5 ст. 10 Закону).
Відповідно до ст. 12 Закону управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.
За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.
Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
Статтею 13 Закону унормовано, що якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.
Спори щодо змісту конкретного договору вирішуються за згодою сторін або у судовому порядку.
У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що Товариство є співвласником багатоквартирного будинку, а тому на нього розповсюджуються відповідні права та обов`язки співвласника ОСББ, в т. ч. своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі.
Доводи Товариства про те, що воно самостійно за свої кошти прибирає територію та підхід до свого окремого приміщення колегія суддів оцінює критично та зазначає, що самостійне прибирання не є підставою для звільнення його від виконання зобов`язань як співвласника багатоквартирного будинку на підставі Статуту, а саме внесення коштів за утримання такого будинку. Також окрім прибирання до послуг з управління входить обслуговування комунікацій, обслуговування фасадів та вхідних груп, прибирання всієї прибудинкової території, утримання кваліфікованого штату працівників тощо.
Щодо доводів Товариства про те, що його (Товариства) приміщення жодного разу не прибиралось та будь-які роботи Компанія не проводила, не має доступу до приміщень Товариства і не зобов`язана їх утримувати, суд зазначає, що Компанія надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а не всіх приміщень у такому будинку.
Щодо доводів Товариства про недійсність договору, а також незаконність у зв`язку з цим тарифу (за яким було проведено нарахування заборгованості), колегія суддів зазначає таке.
У січні 2025 року Товариство звернулося до суду з позовом до ОСББ про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформленого протоколом від 22.12.2021 №1/2.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 провадження у справі №910/396/25 було закрито у зв`язку з відмовою Товариства від позову.
А отже рішення оформлене протоколом №1/2 від 22.12.2021, передати Компанії функції управління будинком шляхом укладання договору та надання функції управління будинком та затверджено тариф для нежитлових приміщень в розмірі 9 грн є чинним.
Щодо доводів товариства про те, що встановлено тариф 9 грн, а не 9 грн/кв. м, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 32 Правилам надання послуги з управління багатоквартирним будинком (затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №712) ціна послуги з управління встановлюється договором управління з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором управління, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.
Саме такі умови, тобто ціна послуги 9 грн за кв. м нежитлового приміщення у будинку, визначені у п. 10 договору про надання послуг з управління багатоквартирного будинку, на підставі якого Компанія заявила позовні вимоги, чим спростовуються доводи Товариства про те, що суд першої інстанції самостійно змінив такий тариф. 
Доводи Товариства про факти підробки документів, у т. ч. про підробку протоколу загальних зборів №1/2, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що Товариство не надало належних та допустимих доказів на їх підтвердження. Посилання Товариства на витяг з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом підробки документів та подальшого їх використання, а саме протоколу загальних зборів №1/2 від 22.12.2021, не є таким доказом, оскільки в силу ст. 75 ГПК України преюдиційну силу має лише обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні (яким витяг з ЄДР щодо порушення кримінального провадження не є) або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, а також обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили. 
Суд акцентує увагу на тому, що Компанія заявила вимоги до Товариства саме на підставі договору, а не на підставі протоколу загальних зборів №1/2 від 22.12.2021, як це помилково вважає Товариство, оскільки питання легітимності рішень загальних зборів ОСББ не є компетенцією Компанії, яка не є членом ОСББ та не співвласником багатоквартирного будинку, а є контрагентом ОСББ за договором і відносини якої з ОСББ ґрунтуються на підставі саме договору. Тобто питання правомірності рішень загальних зборів ОСББ не є предметом розгляду у цій (№910/9845/25) справі.
Доводи Товариства про необхідність зупинення провадження у справі, що розглядається, оскільки існує розгляд справи за зустрічним позовом до цього самого позивача про оскарження договору, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що наявність спору щодо визнання недійсним договору в силу презумпції чинності правочину не свідчить про об`єктивну неможливість здійснення розгляду справи, в якій ставиться питання про стягнення заборгованості за таким договором, відповідно, не може бути підставою для зупинення провадження у цій справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, який, зокрема, містить виключення щодо обов`язку суду зупиняти провадження у справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду справи, а саме у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Предметом спору у справі, яка розглядається, є стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Ухвалюючи рішення у цій справі, суд встановив такі істотні обставини: наявність договірних відносин, зміст обов`язків сторін, в т. ч. строки та порядок оплати тощо. У цій справі (№910/9845/25) відсутні правові підстави для встановлення обставин, які входять до предмета доказування у справі №910/9605/24 (на яку посилається Товариство), оскільки вимоги про визнання недійсним договору у справі №910/9845/25 не заявлені.
Колегія суддів, зважаючи на предмет позову у цій справі, виходить з того, що предметом дослідження є встановлення обставин і підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Отже, встановленню підлягають саме обставини невиконання (неналежного виконання) відповідачем зобов`язань зі сплати відповідних платежів, які суд, в т. ч. апеляційний, в силу приписів ст. 269 ГПК України може встановити на підставі наданих сторонами доказів, адже він наділений повноваженнями щодо оцінки доказів у справі та встановлення відповідних обставин / фактів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, що надає йому можливість самостійно встановити всі обставини справи та ухвалити рішення по суті.
Отже, доводи апеляційної скарги не свідчать про неможливість розгляду даної справи та, відповідно, необхідність зупинення провадження у ній, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 ЦК України.
Апеляційний суд також акцентує увагу на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). 
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Враховуючи встановлені у справі обставини, відсутність доказів оплати Товариством наданих Компанією послуг, а також норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вимоги Компанії про стягнення з Товариства 33 901,20 грн заборгованості за утримання будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги Компанії про стягнення з Товариства 1 461,12 грн втрат від інфляції та 402,74 грн 3% річних колегія суддів зазначає, що, як вірно вказав на це суд першої інстанції, розрахунок періодів нарахування сум 3% річних і втрат від інфляції та їх суми, визначених Компанією, є неправильним.
Так, оскільки п. 11 договору визначено, що плата за послугу з утримання будинку та прибудинкової території нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим; за бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів, то всі періоди нарахування мають починатися з 26 числа.
Отже, суми втрат від інфляції та 3% річних становлять:
з 26.09.2024 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 31.08.2024 №541) по 05.08.2025 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 325,99 грн, а 3% річних - 72,91 грн;
з 28.10.2024 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 30.09.2024 №606) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 270,28 грн, а 3% річних - 65,48 грн; 
з 26.11.2024 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 31.10.2024 №699) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 212,56 грн, а 3% річних - 58,75 грн; 
з 26.12.2024 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 30.11.2024 №784) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 170,62 грн, а 3% річних - 51,78 грн;
з 27.01.2025 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 31.12.2024 №875) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 135,10 грн, а 3% річних - 44,35 грн; 
з 26.02.2025 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 31.01.2025 №81) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 111,61 грн, а 3% річних - 37,38 грн; 
з 26.03.2025 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 28.02.2025 №132) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 68,21 грн, а 3% річних - 30,88 грн;
з 28.04.2025 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 31.03.2025 №220) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 48,09 грн, а 3% річних - 23,22 грн; 
з 26.05.2025 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 30.04.2025 №319) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить 11,22 грн, а 3% річних - 16,72 грн; 
з 26.06.2025 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 31.05.2025 №469) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить -11,29 грн, а 3% річних - 9,52 грн;
з 28.07.2025 (нарахованих на 2 825,10 грн за актом надання послуг від 30.06.2025 №595) по 05.08.2025 сума втрат від інфляції становить -5,65 грн, а 3% річних - 2,09 грн.
Таким чином, сума втрат від інфляції становить 1 336,74 грн, а 3% річних - 413,08 грн.
Оскільки суд в силу ч. 2 ст. 237 ГПК України ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, до стягнення з Товариства на користь Компанії підлягає 402,74 грн 3% річних (тобто саме у заявленому Компанією до стягнення розміру, який є меншим, ніж 3% річних згідно з розрахунком суду) та 1 336,74 грн втрат від інфляції. Вимоги Компанії про стягнення з Товариства 124,38 грн втрат від інфляції слід задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині, що стосується розподілу судового збору за результатами розгляду спору, колегія суддів зазначає, що оскільки позовні вимоги Компанії були задоволені частково, відповідно, за приписами ст. 129 ГПК України такі витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що і мало місце у цій справі.
Отже, порушення, про яке стверджує Товариство, не знайшло свого підтвердження.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025.
14.11.2025 Компанія подала заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з Товариства 17 200,00 грн витрат на правничу допомогу.
З наданих Компанією документів суд встановив таке.
02.07.2025 Компанія (клієнт) уклала з адвокатом Бутко Д.Г. (адвокат) договір про надання правової допомоги, за умовами п. 1.1 якого адвокат зобов`язується здійснити надання правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Надання адвокатом правової допомоги клієнту включає: супровід справ та виконання завдань клієнта з приводу супроводження судових справ (п. 1.2).
Відповідно до п. 1.3 договору за даним договором адвокат здійснює надання правової допомоги клієнту за всіма (без виключення та обмежень) судовими спорами, що виникли до моменту підписання та після підписання даного договору.
Під терміном «представництво» сторони розуміють вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта, зокрема, в господарському судочинстві, перед юридичними особами (п. 1.5 договору).
Під терміном «Інші види правової допомоги» сторони розуміють види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 1.6 договору).
За умовами п. 1.7 договору з метою захисту прав, свобод та інтересів клієнта адвокат має право вчиняти всі необхідні дії передбачені даним договором, довіреністю та/або ордером.
За надання адвокатом послуг з правової допомоги клієнту останній зобов`язується сплатити адвокату вартість послуг (гонорар) та компенсувати понесені витрати, що були попередньо погоджені (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 2.2 договору вартість послуг (гонорар) формується на підставі тарифів, що визначені сторонами в додатку №1 до даного договору, та фіксується сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), з урахуванням тарифів та обсягу фактично наданих послуг.
13.11.2025 Компанія та адвокат підписали акт наданих послуг, за яким адвокат надав, а клієнт прийняв такі послуги:
- правовий аналіз справи з урахуванням практики та визначенням стратегії; дата - в період розгляду справи; ціна - 2 000 грн;
- складання та подання позовної заяви; дата - 07.08.2025; ціна 6 500 грн;
- усна консультація; дата - 28.08.2025; ціна - 1 200 грн; 
- складання та подання заперечення на заяву про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; дата - 03.09.2025; ціна - 3 000 грн;
- складання та подання відповіді на відзив; дата - 17.09.2025; ціна - 4 500 грн.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).
Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, за змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону №5076-VI).
Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.
Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, згідно із зазначеною нормою гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але у розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
У визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).
У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Щодо вимоги скаржника скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/9845/25 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що ст. 275 ГПК України визначено повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, до яких направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду після скасування рішення не входить.
Колегія суддів констатує, що дійсно Компанія 14.11.2025 (пт) у системі «Електронний суд» сформувала заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій заявила до стягнення з Компанії 17 200,00 грн витрат на правничу допомогу. Суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення 17.11.2025 (понеділок). Водночас наявні у справі матеріали свідчать, що заява Компанії про ухвалення додаткового рішення була доставлена до електронного кабінету Товариства 14.11.2025 о 10:06, а отже Компанія виконала свій обов`язок щодо направлення Товариству копії відповідної заяви. 
Те, що Товариство « 16.11.2025 року випадково» побачило у своєму електронному кабінеті направлену йому Компанією заяву, є суто суб`єктивною причиною того, що Товариство стало обізнане про подану Компанією заяву із затримкою.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги Товариства, колегія суддів зазначає таке.
Суд встановив, що Компанія уклала з адвокатом договір про надання правової допомоги, за умовами якого вартість послуг (гонорар) формується на підставі тарифів, що визначені сторонами в додатку №1 до даного договору, та фіксується сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), з урахуванням тарифів та обсягу фактично наданих послуг.
Колегія суддів враховує доводи Товариства щодо дати додатку №1 з тарифами на послуги адвоката та зазначає, що окрім того, що такі тарифи визначені у додатку №1, вони також зафіксовані сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг та є рівноцінними (однаковими), а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що сторони (Компанія та адвокат) відповідні тарифи не погодили.
Колегія суддів вважає, що не всі зазначені у акті наданих послуг послуги підтверджені наданими у справу доказами. Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили би про надання адвокатом Компанії послуги «правовий аналіз з урахуванням практики та визначенням стратегії», яка надавалася «в період розгляду справи», вартістю 2 000,00 грн, а тому у покладенні вартості цієї послуги на Товариство має бути відмовлено. Більше того, така робота охоплюється послугою з підготовки відповіді на відзив. 
За тих самих підстав не може бути покладена на Товариство і вартість послуги «усна консультація» (28.08.2025) у розмірі 1 200,00 грн.
Щодо вартості послуги «складання та подання заперечення на заяву про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження» (3 000,00 грн) колегія суддів зазначає, що у додатку №1 (тарифи) вартість такої послуги не визначена та сторонами не погоджена. Водночас, з урахуванням обсягу та змісту відповідного заперечення (1 сторінка), колегія суддів вважає, що визначена у акті вартість (3 000,00 грн) належним чином не обґрунтована, а тому не може бути покладена на Товариство повністю. Крім того, подання такої заяви не є обов`язком, а є правом сторони, а тому Компанія не була зобов`язана її подавати і подання такої заяви було ініціативою самої Компанії. Суд вважає, що обґрунтованою вартістю такої послуги є 500,00 грн.
Отже, обґрунтованими та доведеними є витрати Компанії на послуги: складання та подання позовної заяви (6 500 грн); складання та подання заперечення на заяву про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (500,00 грн); складання та подання відповіді на відзив (4 500 грн). Всього: 11 500,00 грн.
Водночас з урахуванням приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в т. ч. витрати на правничу допомогу, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому до стягнення з Товариства на користь Компанії підлягають 11 460,01 грн витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.
Зазначений розмір витрат колегія суддів вважає неспімірним (оскільки фактично він складає 32% від присудженої за основним рішенням суми), а тому справедливим та співмірним з в т. ч. складністю справи (яка не є складною) буде часткове задоволення заяви Компанії частково, у сумі 6 000,00 грн. Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів оплати правничої допомоги суд звертається до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Так, в абз. 2 та 3 п. 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/9845/25 витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.
Оскільки за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 судовий збір не сплачувався, суд не здійснює розподіл судового збору за її подання незалежно від результатів її розгляду.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСО69» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/9845/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/9845/25 залишити без змін. 

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/9845/25, покласти на скаржника.

4. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСО69» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/9845/25 залишити без задоволення.

5. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/9845/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія - Політех» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСО69» (вул. Олекси Тихого, буд. 55/13, офіс 6, м. Київ, 03067; ідентифікаційний код 45185285) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія - Політех» (вул. Дегтярівська, буд. 45, приміщення 3, м. Київ, 03113; ідентифікаційний код 41427450) 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія - Політех» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

7. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова