П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5759/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір В.О. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
17 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №241670074735 від 22.10.2024р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.
Відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву позивача від 15.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV із врахуванням правових висновків, викладених у мотивувальній частині рішення суду.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів встановила наступне.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058).
15.10.2024 року позивач звернулася із заявою до Пенсійного фонду України щодо призначення їй одноразової допомоги в розмірі десяти пенсій, до якої додала перелік документів для підтвердження страхового стажу на посадах, робота на яких право на призначення грошової допомоги.
За результатом розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України 22.10.2024 було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії №241670074735.
Зокрема, вказаним рішенням зазначено, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 41 рік 11 місяців 25 днів, а на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років як працівнику освіти, стаж становить 18 років 3 місяці 11 дні.
До спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 03.04.2001 по 31.12.2020 на посаді завідуючої кабінету методології міського відділу.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, враховує наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).
Відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-VI особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Порядок №1191).
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п.7 Порядку).
Відповідно до положень п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), незалежно від віку.
Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909) встановлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.
У спірному рішенні відповідачем зазначено, що страховий стаж позивача складає 41 рік 11 місяців 25 дні, а період роботи з 03.04.2001 по 31.12.2020 не зарахований до спеціального стажу, оскільки посада завідуючої кабінету методології міського відділу освіти відсутня в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (Закон № 1788-ХІІ) визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться відомості про те, що з 02.04.2001 по 31.12.2020 вона працювала на посаді завідуючої кабінету методології міського відділу освіти.
Згідно з приміткою 2 Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Однак, посада завідуючої кабінету методології міського відділу освіти відсутня в Переліку №909 закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Також, міський відділ освіти не відноситься до закладів чи установ освіти, робота на відповідних посадах у яких дає особі право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, згідно Переліку №909.
Водночас, позивачем на підтвердження наявності в неї страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги надано уточнюючі довідки №208 від 17.10.2024, №244 від 14.11.2024, №245 від 14.11.2024 та архівну довідку Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича про роботу на посадах вчителя/викладача за сумісництвом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» установлено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Для роботи за сумісництвом згоди адміністрації за місцем основної роботи не потрібно.
Згідно із пунктом 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року №78 "Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України "Про освіту", частини першої статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту", частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту" (далі - Порядок № 78), працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.
Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.
За наведеного правового регулювання суд першої інстанції вірно відзначив, що зарахування роботи на посаді вчителя до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати)
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 березня 2023 року у справі №674/1377/17.
Як вбачається із поданих уточнюючих довідок у спірний період з 03.04.2001 по 31.12.2020 позивач працювала:
- з 02.04.2001 по 18.06.2001 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 2 місяці 11 днів. Річне педагогічне навантаження 315 годин (наказ №43-к від 02.04.2001);
- з 01.09.2001 по 10.06.2002 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 9 місяців 10 днів. Річне педагогічне навантаження 385 годин (наказ №155-к від 31.08.2001);
- з 02.09.2002 по 09.06.2003 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 9 місяців 8 днів. Річне педагогічне навантаження 192,5 годин (наказ №132-к від 02.09.2002);
- з 01.09.2003 по 04.06.2004 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 9 місяців 8 днів. Річне педагогічне навантаження 192,5 годин (наказ №132-к від 01.09.2003);
- з 01.11.2004 по 31.05.2005 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 7 місяців. Річне педагогічне навантаження 180 годин (наказ №77к від 01.11.2004);
- з 01.09.2005 по 25.08.2006 - на посаді викладача української мови та літератури за сумісництвом, що становить 11 місяців 25 днів. Річне педагогічне навантаження 235 годин (87 год з.ф. і 148 год с.ф.) (наказ №65-НК від 07.09.2006);
- з 01.09.2006 по 25.08.2007 - на посаді викладача української літератури за сумісництвом, що становить 11 місяців 25 днів. Річне педагогічне навантаження 308 годин (30 год з.ф. 278 год с.ф.) (наказ №266-К від 31.08.2006);
- з 03.09.2007 по 25.08.2008 - на посаді викладача вищої категорії за сумісництвом, що становить 11 місяців 23 дні. Річне педагогічне навантаження 231 годин (наказ №400-к від 03.09.2007);
- з 01.09.2008 по 25.08.2009 - на посаді викладача вищої категорії - вчителя- методиста за сумісництвом, що становить 11 місяців 25 днів. Річне педагогічне навантаження 302 години (60 год з.ф. 242 год с.ф.), (наказ №380-к від 01.09.2008);
- з 01.09.2009 по 30.06.2010 - на посаді викладача вищої категорії - вчителя- методиста за сумісництвом, що становить 9 місяців 30 днів. Річне педагогічне навантаження 267 годин (1 год з.ф. 266 год с.ф.), (наказ №392-к від 01.09.2009);
- з 01.09.2010 по 30.06.2011 - на посаді викладача вищої категорії - вчителя- методиста за сумісництвом, що становить 9 місяців 30 днів. Річне педагогічне навантаження 352 години (141 год з.ф. 211 год с.ф.), (наказ №406-к від 01.09.2010);
- з 01.09.2011 по 30.06.2012 - на посаді викладача вищої категорії - вчителя- методиста за сумісництвом, що становить 9 місяців 30 днів. Річне педагогічне навантаження 346 годин (119 год з.ф. 227 год с.ф.), (наказ №465-к від 01.09.2011);
- з 03.09.2012 по 27.06.2013 - на посаді викладача вищої категорії - вчителя- методиста за сумісництвом, що становить 9 місяців 25 днів. Педагогічне навантаження за період - 154 годин (62 год з.ф. 92 год с.ф.), (наказ №463-к від 03.09.2012);
- з 02.09.2013 по 30.05.2014 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 8 місяців 28 днів. Річне педагогічне навантаження 192,5 годин (наказ №71-к від 02.09.2013);
- з 01.09.2014 по 29.05.2015 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 8 місяців 28 днів. Річне педагогічне навантаження 192,5 годин (наказ №76-к від 01.09.2014);
- з 01.09.2015 по 31.05.2016 - на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом, що становить 9 місяців. Річне педагогічне навантаження 192,5 годин (наказ №70-к від 31.08.2015);
- з 13.01.2020 по 29.05.2020 - на посаді вчителя індивідуального навчання (української мови та літератури) за сумісництвом, що становить 4 місяці 17 днів. Річне педагогічне навантаження 192,5 годин (наказ №5-к від 11.01.2020).
Отже, викладацька робота позивача за сумісництвом у періоди з 02.04.2001 року по 29.05.2020 року займала не менше ніж 180 годин на навчальний рік та обсяг роботи був не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції вірно виснував, що періоди роботи позивача на посаді вчителя/викладача з 02.04.2001 року по 29.05.2020 року підлягають зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років як педагогічному працівнику.
Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про відповідність позивача необхідним умовам для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №241670074735 від 22.10.2024р. є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.10.2024 та прийняти відповідне рішення із врахуванням правових висновків, викладених у мотивувальній частині рішення суду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.