УХВАЛА

24 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/18839/19 (910/15840/24) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2025
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026

у справі №910/18839/19 (910/15840/24)

за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда",
про стягнення 209 835,47 грн, -

в межах справи № 910/18839/19
за заявою ОСОБА_2 
до Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Фагор" 
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/18839/19 за заявою ОСОБА_2 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» на стадії ліквідаційної процедури, відкритої постановою Господарського суду м. Києва від 07.12.2022.
23.12.2024 до Господарського суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про стягнення 209 835,47 грн. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 у справі №910/18839/19(910/15840/24) у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, 16.09.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 у справі №910/18839/19(910/15840/24), в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 209 835,47 грн задовольнити в повному обсязі. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 у справі № 910/18839/19(910/15840/24) залишено без змін.
До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 у справі №910/18839/19 (910/15840/24), та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 209 835,47 грн задовольнити в повному обсязі.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/18839/19 (910/15840/24) визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. (головуючий), Картере В.І., Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2026.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
За приписами пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Отже, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.
За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
У пункті 1 частини першої статті 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Позов у справі №910/18839/19 (910/15840/24) був поданий у 2024 році.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня було встановлено у сумі 3028, 00 грн.
Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_1 є постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 у справі №910/18839/19 (910/15840/24), яким розглядався позов про стягнення 209 835,47 грн заборгованості за договором фінансової допомоги, що є менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 (302 800,00 грн).
Верховний Суд звертає увагу на те, що за такого правового регулювання можливість відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи, при наявності випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьою статті 287 ГПК України.
Отже, тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Так, подана касаційна скарга взагалі не містить обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України і які надають повноваження Верховному Суду переглянути як «суду права» цю категорію справ.
Верховний Суд під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взяв до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, стягнення коштів, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду цієї справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію та врахував межі, порядок, повноваження судів щодо розгляду справи.
Отже, Верховний Суд констатує, що доступ до правосуддя у скаржника відбувся та справу розглянуто двома попередніми судовими інстанціями.
Касаційний господарський суд також враховує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судом попередньої інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводяться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст судового рішення, ухваленого апеляційним господарським судом, й у цілому до заперечення результату розгляду справи, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення судів попередніх інстанцій тільки через те, що таке рішення оскаржено і скаржник вважає його незаконним.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).
Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, розглянувши доводи, викладені у касаційній скарзі не вбачає підстав передбачених п.п. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України для перегляду у касаційному порядку вказаної справи, а тому дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 у справі №910/18839/19 (910/15840/24), оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 у справі №910/18839/19 (910/15840/24).
2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік