Справа №591/2569/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.	
Номер провадження 33/816/1146/26 	Суддя-доповідач Бондар В. Б. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Бондар В. Б. ,з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.В., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Халупка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Халупка С.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2026 року, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2026 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 07.03.2026 о 02:38 год у м. Суми по просп. Свободи, 5, керував т/з Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. 
Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 та від прослідування до закладу охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ» для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився , що зафіксовано на персональний нагрудний відеореєстратор Motorola Solutions VB400 470826. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Халупко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2026 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт указував, що в цій справі суд першої інстанції не встановив належним чином факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Зазначав, що з матеріалів справи вбачається істотне порушення процедури огляду: 
не зафіксовано проведення перевірки «нульового показника» приладу; 
не встановлено, чи дотримано 20-хвилинний інтервал, протягом якого особа не повинна вживати їжу, напої, курити; 
відсутні відомості про наявність чинної повірки та сертифікації приладу. 
На думку апелянта, направлення до медичного закладу має формальний характер та не підтверджує фактичного забезпечення права особи на проходження альтернативного огляду. Стверджував, що під час розгляду справи було порушено право на захист, оскільки суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 . Вважав, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а докази, покладені в основу рішення, отримані з порушенням встановленої процедури, отже, не можуть вважатися допустимими. 
Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Халупка С.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі , перевіривши матеріали цієї справи, відеофайли та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність. 
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Так, факт вчинення вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується:
протоколом про адміністративне правопорушення від 07 березня 2026 року серії ЕПР1 № 608291, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить усі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1); 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 3); 
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 4); 
відеозаписом на оптичних носіях даних, з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 ; під час спілкування з водієм поліцейськими у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що водій категорично відмовився. Після цього відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 8). 
Дослідивши вказані матеріали, зокрема й зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності – також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом. 
Твердження захисника про те, що у цій справі суд першої інстанції не встановив належним чином факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , повністю спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 перебуває за кермом транспортного засобу, який зупинили працівники поліції. 
Доводи апелянта про те, що з матеріалів справи вбачається істотне порушення процедури огляду (не зафіксовано проведення перевірки «нульового показника» приладу; не встановлено, чи дотримано 20-хвилинний інтервал, протягом якого особа не повинна вживати їжу, напої, курити; відсутні відомості про наявність чинної повірки та сертифікації приладу ), апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, і з матеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп`яніння він не проходив. 
Твердження апелянта про те, що під час розгляду справи було порушено право на захист, оскільки суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи щодо нього в суді першої інстанції та не був позбавлений права подати письмові пояснення, чим він не скористався. Також, згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою. 
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд не може визнати вказане порушенням права ОСОБА_1 на справедливий судовий захист. 
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд доходить висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом із технічних засобів відеозапису працівників поліції. 
Тому переконливих доводів, які б беззастережно спростовували висновки суду, викладені в постанові, та були підставами для її скасування й закриття провадження у справі, як про це ставить питання апелянт, ним не наведено і під час розгляду апеляційної скарги не встановлено. Викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна та спрямована на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог статей 33–35 КУпАП , і воно є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Халупка С.В. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Бондар В. Б.