ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 697/2801/24		
Провадження № 22-ц/821/1243/26		
категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.
суддів: Василенко Л.І., Сіренка Ю.В.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»,
представник позивача: адвокат Тараненко Артем Ігорович,
відповідач: ОСОБА_1 ,
представник відповідача: адвокат Кондратенко Богдан Вікторович,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кондратенка Богдана Вікторовича на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року (ухваленого під головуванням судді Колісник Л.О. в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс», Товариство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 763411889 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 16860,00 грн.
Відповідач ініціювала укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. 
Одночасно з підписанням кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. 
У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі, щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. 
Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 16860,00 грн. 23.08.2021 на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала у заявці при укладенні кредитного договору. 
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти позичальнику виконав в повному обсязі. 
Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить – 73559,80 грн, яка складається з наступного: 16859,10 грн - заборгованість по тілу кредиту; 56700,70 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому, до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди, у тому числі, щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. 
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 161 від 23.11.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 763411889. 
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. 
В подальшому ТОВ «Таліон» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 – якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, усі інші умови залишились без змін.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу 2 № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 763411889. 
07.11.2024 TOB «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 0711/24-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 763411889. 
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 0711/24-Е від 07.11.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 73559,80 грн.
Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 763411889 від 23.08.2021 у розмірі 73559,80 грн та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за Кредитним договором № 763411889 від 23.08.2021 в розмірі 73559,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати за надану правову (правничу) допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого вона має заборгованістьза кредитним договором в загальному розмірі 73559,80 грн.
Також, позивач довів перехід права вимоги до боржника ОСОБА_1 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача.
Задовольняючи частково витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, суд першої інстанції виходив з предмету та складності справи, часу, який необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також виходив із засад розумності, справедливості та співмірності.

09.02.2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Кондратенко Б.В. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2025.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2026 заяву представника відповідача – адвоката Кондратенка Б.В. про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Кондратенко Б.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2025 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» відмовити в повному обсязі. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент укладення як договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, так і укладення договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» № 05/0820-01 від 05.08.2020, грошові зобов`язання відповідача за договором кредитної лінії ще не існували, оскільки виникли після повторної переуступки боргу, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором.
Крім того, позиція позивача стосовно необов`язковості доведення факту оплати за договором факторингу не відповідає усталеній судовій практиці. Доведення факту фінансування (оплати) є істотною обставиною у справах цієї категорії. Разом з тим, надані позивачем докази містять суттєві невідповідності.
Відсутність доказів фактичного перерахування коштів клієнтові свідчить про відсутність істотної ознаки договору факторингу – надання фінансування.
Таким чином, наявні підстави для висновку про те, що матеріали, подані позивачем, не усувають сумнівів у дійсності договорів факторингу та не підтверджують належним чином перехід прав вимоги.
Також, із матеріалів справи вбачається, що тіло кредиту становило 16860,00 грн., тоді як до стягнення заявлено 73559,80 грн. Загальна сума вимог більш ніж у чотири рази перевищує суму фактично отриманих коштів, а самі проценти більш ніж утричі перевищують тіло кредиту. Водночас відповідачем було сплачено 8043,00 грн. що свідчить про часткове виконання зобов`язання. Незважаючи на це, проценти продовжували нараховуватися у щоденному режимі, що призвело до стрімкого та непропорційного зростання боргу.
Проценти у розмірі понад 56000,00 грн при надані тіла кредиту в сумі 16860,00 грн. очевидно виходять за межі розумної економічної компенсації та створюють істотний дисбаланс прав сторін.
За таких обставин, заявлена до стягнення сума не відповідає принципу пропорційності та розумності, а нараховані проценти мають ознаки несправедливих і кабальних умов договору.
У даному випадку «вартістю послуги» є сума наданого кредиту – 16860,00 грн.
Отже, максимально допустимий розмір компенсації (процентів/нарахувань), який не матиме ознак непропорційності, відповідно до вимог ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», не може перевищувати 50% від суми кредиту, тобто: 16860?50%=8430 грн. 
Таким чином, граничний розмір загального зобов`язання міг би становити: 16860,00 грн (тіло кредиту) та 8430,00 грн (максимально допустима компенсація) = 25290,00 грн. Водночас, відповідачем сплачено 8043,00 грн.
За таких обставин, розмір заявлених процентів має ознаки несправедливих умов договору, а тому підлягає істотному зменшенню судом із приведенням зобов`язання до розумних та пропорційних меж. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов до Черкаського апеляційного суду 04.05.2026 через систему «Електронний суд», представник ТОВ «ФК «Ейс» - Сахарова О.І., вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду законним, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2026 залишити без змін.
Стверджує, що відповідач підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримала свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мала змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті Товариства в особистому кабінеті.
Також сторона відповідача неправильно трактує положення договору факторингу та дійшла хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді, право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи.
Виходячи з умов кредитного договору, нараховані відповідачу проценти за користування кредитом поза межами встановленого строку кредитування у розмірі 73559,80 грн є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
Товариство звертає увагу, що укладення кредитного договору було здійснено саме за ініціативою відповідача, після ознайомлення з умовами кредитного договору та Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і порядку чи розміру нарахування відсотків, що свідчить про факт повного погодження відповідача із всіма умовами кредитного договору, враховуючи і нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

В ході розгляду справи встановлено, що 23.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 763411889, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 16860,00 грн., а відповідач зобов`язалася протягом 30 днів від дати отримання кредиту, повернути його (а саме до 22.09.2021) та сплатити відсотки за користування грошовими коштами.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV526RX.
Відповідно до п. 1.8. договору, сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк кредитного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідно до п. 1.9. договору, за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом.
Згідно п.1.9.1. кредитного договору № 763411889 від 23.08.2021 виключно на період строку, визначеного в п.1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно в розмірі 1,59 відсотків.
Відповідно до п.1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.8 Договору з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. Договору нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 1,60 процентів в день від суми кредиту.
На підставі п.1.9.3. якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів передбаченому п.1.8. Договору застосовуватимуться правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 1,98 процентів в день від суми кредиту.
Відповідно до п. 1.10. договору, позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Відповідно до п.1.12.1. після закінчення дисконтного періоду позичальник повинен щоденно сплачувати проценти з розрахунку 2,98% процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє грошове зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16860,00 грн. Вказана обставинапідтверджується платіжним дорученням № 9сас928f-3105-4522-97ас-1605608b8821 від 23.08.2021, де вказано, що ОСОБА_1 отримала кредит (грошові кошти) в розмірі 16860,00 грн. згідно договору №763411889 від 23.08.2021 року. Кошти переведені на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-4370 (безготівкове зарахування (а.с.44, т. 1).
З довідки ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» № 10/2024 вбачається, що відповідно до договору № 1336 від 26.09.2013 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та АТ КБ «ПриватБанк», було здійснено за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» іI1999504645, і21205469823 успішні платежі через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанк на карти клієнта (а.с.45-46, т. 1).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» загальна сума заборгованості за кредитним договором № 763411889 від 23.08.2021 року становить 44420,60 грн., яка складається: 16860,00 грн. – заборгованість по кредиту; 36106,00 грн. – заборгованість по несплачених відсотках за користування за кредитом (а.с. 79-80, т. 1).
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити на користь ТОВ «Таліон Плюс» вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Згідно п. п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.
Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року строк дії договору закінчується 28.11.2019 року.
Додатковими угодами від 28.11.2019 року, 31.12.2020 року, 31.12.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено строк дії договору до 31.12.2022 року включно.
31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 (Додаток №14) при цьому умови договору залишилися без змін. Відповідно до договору факторингу в редакції 31.12.2020. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 (додаток № 15).
З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п.1.5 договору факторингу, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору.
Тобто, реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.
Пунктом 2.1 розділу 2 (предмет договору) договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Тобто предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Відповідно до копії реєстру прав вимоги № 161 від 23.11.2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги в тому числі щодо ОСОБА_1 ТОВ «Таліон Плюс».
Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 року до 31.12.2024 року.
Слід зазначити, що вищезазначений договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та не є предметом спору в даній справі.
05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» уклав з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу № 05/0820-01, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року строк дії договору закінчується 04.08.2021 року. Відповідно до п. 8.6 додатки та додаткові угоди до наданого договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.
В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод, а також додаткову угоду №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024.
Відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року фактор ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» має право розпорядитися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на корить третіх осіб.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 73559,80 грн.
07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія ЕЙС» уклали Договір факторингу № 0711/24/Е відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №763411889 від 23.08.2021.
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 73559,80 грн.
Відповідно до реєстру боржників від 07.11.2024 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги заборгованості в тому числі щодо ОСОБА_1 на загальну суму 73559,80 грн ТОВ « Фінансова компанія «ЕЙС».
Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів за кредитним договором не виконав у зв`язку з чим позивач, як новий кредитор, звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення боргу.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Отже, ОСОБА_1 згідно укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору взяла на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договором строк, та вказаний обов`язок нею був порушений, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості за договором, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення кредиту за тілом кредиту в розмірі 16859,10 грн. (з врахування часткової оплати 0,90 грн.) Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості (за тілом кредиту).
Що стосується нарахованих відсотків за користування кредитом.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Відповідно до п. 1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 22.09.2021.
Згідно п.1.9.1. кредитного договору № 763411889 від 23.08.2021 виключно на період строку визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно в розмірі 1,59 відсотків.
Відповідно до п. 1.14.1 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3 договору, за умовами застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 24902,10 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 8042,10 грн. та суму кредиту у розмірі 16860,00 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 11401,93% річних, при цьому, загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 147,69 % від суми першого траншу.
Відповідно до платіжного доручення № 9сас928f-3105-4522-97ас-1605608b8821 від 23.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 16860,00 грн. на банківську карту відповідача.
Тобто, строк кредитного договору № 763411889 розпочався 23.08.2021 та діяв до 22.09.2021.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 763411889 заборгованість за період з 07.11.2024 по 11.11.2024 становить 73559,80 грн., яка складається 16859,100 грн. – прострочене тіло; 56700,70 грн. – прострочені відсотки (а.с. 82, т. 1)
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», Товариством здійснювалось нарахування відсотків за період з 23.08.2021 до 22.10.2021 по 269,75 грн. в день; 27.10.2021 по 23.11.2021 нараховано по 502,40 грн. в день.
Отже, Товариством здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, передбаченого кредитним договором № 763411889 від 23.08.2021.
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», 22.09.2021 відповідачем була здійснена часткова оплата в розмірі 8043,00 грн, яка була зарахована Товариством на погашення тіла кредиту в сумі 0,90 грн та на погашення заборгованості нарахованих відсотків в сумі 8042,10 грн. 
Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів з дня отримання коштів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування, позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами не підлягають до задоволення, оскільки, як вбачається з вище вказаного розрахунку відповідачем було погашено нараховані відсотки, відповідно до умов кредитного договору.
Доводи позивача, що у Товариства наявні правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії, так і після спливу строку кредитування, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вимоги про стягнення процентів, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України позивачем в суді першої інстанції не заявлялися. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не оспорювала укладений між нею та первісним кредитором договір та з позовом про визнання його недійсним в цілому або в частині до суду не зверталася.
Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору № 763411889 від 23.08.2021, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту в повному розмірі, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості за кредитним договором № 763411889 від 23.08.2021 в розмірі 16859,10 грн. (тіло кредита).
Отже, суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору в частині нарахування відсотків за кредитним договором і дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області підлягає до скасування в частині стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором № 763411889 від 23.08.2021 в розмірі 56700,70 грн. із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих відсотків. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін. 
Що стосується судових витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
ТОВ «ФК «Ейс» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 08/11/24-01 про надання правничої допомоги від 08.11.2024 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та додаткову угоду до нього, Детальний опис робіт (наданих послуг) від 08.11.2024.
Врахувавши предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (22,9%) – у розмірі 1374,00 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором із ухваленням в цій частині нового про відмову в задоволенні позовних вимог, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір (2422,40 грн.) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (22,9%) – у розмірі 554,72 грн. Судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги (3633,60 грн.) стягується з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених апеляційних вимог (77,1%) – 2801,5 грн. 
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, у порядку встановленому ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 2246,78 грн. судових витрат.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд ,–

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кондратенка Богдана Вікторовича – задовольнити частково.
Заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 нарахованих процентів за кредитним договором № 763411889 від 23.08.2021 в розмірі 56700,70 грн та стягнення судових витрат – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вимог.
Зменшити загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» із 73559,80 грн. до 16859,10 грн.
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати за надану правову (правничу) допомогу адвоката в розмірі 1374,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 2246,78 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча     О.В. Карпенко

Судді   Л.І. Василенко

Ю.В. Сіренко