ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/1943/25	Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В. 	
Провадження № 33/817/233/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Пацули В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пацули В.О. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 03.11.2025 о 20 год 00 хв. в м. Теребовля по вул. Застіноцька керував транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей та обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова і хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Пацула В.О. просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.
Вважає що суд прийшов до безпідставного висновку про те що ОСОБА_2 керував автомобілем посилаючись на те що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у момент події чи безпосередньо перед нею. 
Зазначає, що транспортний засіб не було зупинено працівниками поліції під час руху, а на момент їх прибуття він знаходився на узбіччі дороги.
Вказує на те, що суд безпідставно ототожнив знаходження особи у автомобілі на місці водія із фактом керування транспортним засобом, тоді як відеозапис з нагрудних камер поліцейських не містить відображення моменту руху автомобіля. 
Зазначає що висловлювання ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп?яніння, не можуть вважатися достовірними та допустимими доказами, оскільки він об?єктивно не міг належним чином усвідомлювати значення своїх дій та формулювати чіткі пояснення. 
Посилається на те, що суд безпідставно критично оцінив показання двох свідків, які є узгодженими, логічними та підтверджують факт керування автомобілем іншим водієм - ОСОБА_3 , не навівши належної мотивації їх відхилення, чим порушив вимоги ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів.
Вважає, що суд фактично переклав обов`язок доказування на сторону захисту та неправильно застосувавши принцип презумпції невинуватості, посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України». 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката Пацулу В.О., який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 502530 від 03.11.2025 року, 03.11.2025 о 20 год 00 хв. в м. Теребовля по вул. Застіноцька водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей та обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова і хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та, крім вищевказаного протоколу, підтверджується даними, що містяться у:
- рапорті інспектора СРПП ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП в Тернопільській області Василя Замойського, згідно якого, під час патрулювання м. Теребовля, вул. Застіноцька, близько 20:00 год. ним було виявлено транспортний засіб марки ЗА3 днз НОМЕР_1 , який з?їхав з дороги та наїхав на купу піску. При спілкуванні із водієм гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 останній повідомив що їхав додому та його занесло у вказану перешкоду. Також від водія було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук що є ознаками алкогольного сп?яніння. На місці зупинки водієві у встановленому законом порядку, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою газоналізатора Drager 6810, на що гр. ОСОБА_1 відмовився, та проїхати в найближчий лікувальний заклад не забажав. Відповідно до п.2.5 ПДР України відносно водія було винесено адміністративну адміністративний протокол серії ЕПР1 №502530 за ч.1 ст.130 КУПАП України. Адміністративні матеріали по факту ДТП не складались так як транспортний засіб будь яких пошкоджень не отримав та матеріальних збитків нікому спричинено не було. Після оформлення адміністративних матеріалів гр. ОСОБА_1 було заборонено подальше керування;
-акті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 від 03.11.2025, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей та обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова і хода. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився;
- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.11.2025, згідно з яким у ОСОБА_1 поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, не чітка мова та хода. Огляд не проводився;
-відеозаписі події адміністративного правопорушення з нагрудної камери поліцейського, у якому відображено, що у темну пору доби транспортний засіб ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , у якого світяться фари, світиться панель керування, двірники працюють, ключі у замку запалення, перебуває у купі піску, на місці водія сидить ОСОБА_1 , інших осіб в автомобілі немає. Під час спілкування ОСОБА_1 повідомив, що їхав на вул. Галицька, 5В. На запитання як автомобіль заїхав у купу піску, ОСОБА_1 відповів: "їхав і заїхав". Про керування транспортним засобом будь-якою іншою особою ОСОБА_1 нічого не повідомляв, факту керування ним транспортним засобом не заперечував. При спілкуванні працівник поліції повідомив про наявність у водія ОСОБА_1 явних ознакак алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка хода та кілька разів запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, із роз`ясненням наслідків, на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився, також відмовився проходити огляд в найближчому медичному закладі.
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та достатніми оскільки вони в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- відмові як водія від проходження у визначеному законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
При цьому вважаю що суд підставно оцінив критично показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили про те що транспортним засобом марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_3 , який відвіз додому після спільного святкування спочатку ОСОБА_4 , а далі віз ОСОБА_1 та з метою ухилитись від зустрічної машини, вивернув кермо та заїхав в купу піску, залишивши автомобіль, в якому ОСОБА_1 спав на пасажирському сидінні , як необґрунтовані, оскільки вони не узгоджуються з іншими дослідженими у справі доказами, насамперед із відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що на момент прибуття працівників поліції на місці водія автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , тоді як інших осіб у салоні автомобіля чи поблизу нього не було. Під час безпосереднього спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зазначив, що прямує на вул. Галицька, 5В, водночас будь-яких відомостей про те, що транспортним засобом нібито керував ОСОБА_3 , на місці події не повідомляв. 
Посилання апелянта на відсутність належних і допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються дослідженим судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що у темну пору доби автомобіль ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 зупинився у купі піску з увімкненими фарами, активованою панеллю приладів, працюючими двірниками та ключами у замку запалення, що свідчить про нещодавнє використання транспортного засобу та його перебування у робочому стані. На місці водія знаходився саме ОСОБА_1 , при цьому будь-які інші особи в автомобілі чи поблизу нього були відсутні. Під час спілкування ОСОБА_1 зазначив, що усвідомлює порушення ним Правил дорожнього руху через те, що керував автомобілем у стані сп`яніння, чим фактично визнав як факт керування, так і протиправність своєї поведінки (зафіксовано на 20 год. 10 хв. 20 с. відеофайлу «export-2zoc4»).
Крім того, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 самостійно повідомив, що їхав на вул. Галицька, 5В, а на запитання, яким чином автомобіль опинився у купі піску, прямо пояснив: «їхав і заїхав». Зазначені висловлювання є чіткими, логічними та безпосередньо підтверджують факт його керування транспортним засобом до моменту прибуття працівників поліції.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 повідомив вказані обставини не усвідомлено через перебування у стані алкогольного сп`яніння вважаю такими що не заслуговують на увагу оскільки такий сатн встановлено не було, натомість з відеозапису вбачається, що він орієнтувався в обстановці, так як чітко зазначив, що їхав на вул. Галицька, 5В, розумів зміст запитань працівників поліції, надавав послідовні відповіді та усвідомлював наслідки своїх дій, зокрема неодноразово відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі після роз`яснення відповідних наслідків.
Таким чином, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції. Встановлена сукупність доказів дає достатні підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Підстав для скасування постанови не вбачається. 
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пацули В.О. слід відхилити, а оскаржувану постанову щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пацули В.О. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя