Справа № 487/594/26 
Провадження № 2/487/1361/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

04.06.2026 м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Карташевої Т. А.,
за участю секретаря судового засідання Самедової Р. Ш.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2967329 від 24.09.2020 у розмірі 16 400 грн; вирішити питання щодо розподілу судових витрат, стягнувши з відповідачки на користь позивача 2662,40 грн - сплачений судовий збір, 8000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтований тим, що 24.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 2967329 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з умовами вказаного договору, відповідачка отримала кредит в сумі 5000,00 грн, з обов`язком сплати процентів за користування кредитом. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, перерахувавши ОСОБА_1 кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору, на зазначений нею картковий рахунок.
В свою чергу, відповідачка не виконала умов вказаного кредитного договору, та відповідно до графіку сплати кредитних коштів, процентів платежів не здійснювала, внаслідок чого утворилась заборгованість.
21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ- 21042021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 2967329 від 24.09.2020, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, становить 16 400,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за процентами - 11 400 грн.
Ухвалою суду від 04.02.2026 відкрито провадження у справі з призначенням її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
20.04.2026 ухвалою суду витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію стосовно належності банківської карти з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відомості про проведення транзакції 24.09.2020 на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 5 000 грн та зарахування грошових коштів за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 . 
30.04.2026 надійшла відповідь від АТ «Універсал Банк», відповідно до якої банківська картка № НОМЕР_2 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); транзакція, здійснена 24.09.2020, в сумі 5000 грн на банківську картку № НОМЕР_2 була успішною, та грошові кошти були зараховані на відповідний рахунок власника банківської картки № НОМЕР_2 ; верифікація особи власника банківської картки № НОМЕР_2 проводилась згідно з регламентом банку. 

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, ухваливши заочне рішення.
Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У пунктах 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 24.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» на ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем «Авентус Україна» укладено договір № 2967329 про надання споживчого кредиту.
Відповідно п. 1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5000,00 грн. Строк кредиту складає 30 днів ( п. 1. 4 договору).
Пунктом 1.5.1 договору передбачена знижена процентна ставка 1,81 % в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного п. 1. 4 договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. 
Крім того, п. 1. 5. 2 договору передбачена стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту.
Згідно з пунктами 2. 1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 .
Пунктом 2.4 договору визначено, що кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами згідно з п.2.1 договору.
Згідно з довідкою, сформованою керівником «Авентус Україна», ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 2967329 від 24.09.2020, ідентифікована товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна». Договір позичальником підписаний із застосуванням ЕП одноразовим ідентифікатором - М114712. відправленим 24.09.2020 об 11:53:30 на номер телефону НОМЕР_4 .
Відповідно до графіка платежів за договором про надання споживчого кредиту № 2967329 від 24.09.2020, який є додатком № 1 до договору, сума кредиту за договором становить 7 707,50 грн. 
Позивач свої зобов`язання виконав, перерахувавши відповідачці на номер карти НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5000,00 грн, номер транзакції в системі WarForPay - creditplus-861940672.
В подальшому 21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 2967329 від 24.09.2020, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021, загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 16 400 грн. 
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2967329 від 24.09.2020 в сумі 16 400 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за договором № 2967329 від 24.09.2020 становить 16 400 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за процентами - 11400 грн.
Відповідачка заперечень щодо існування заборгованості та її розміру, свого розрахунку не подала.
Отже, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, стягнувши з відповідачки на користь позивача нараховану заборгованість за кредитним договором.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з позовною заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило 2 662,40 грн судового збору, а оскільки позовні вимоги задовольняються, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, у вказаній сумі.
За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).
Позивач просив стягнути з відповідачки 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження вказаних витрат позивачем надані договір про надання правничої допомоги від 01.07.2025, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Апологет», акт № 1017 від 12.01.2026 надання послуг (правової (правничої) допомоги), детальний опис наданих послуг до акту № 1017 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, складений 12.01.2025.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. 
Відповідачка про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не заявляла. 
Отже, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2-5, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2967329 від 24.09.2020 в сумі 16 400 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за процентами - 11400 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, а всього 10 662,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Ємаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя Т. А. Карташева