СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21331/25
пр. № 2/759/2431/26
17 червня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Твердохліб Ю.О., за участю секретаря Жиглій М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-11» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року Житлово-будівельний кооператив «Обчислювач-11» (далі - ЖБК «Обчислювач-11») через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача на користь кооперативу три відсотки річних в розмірі 30 942,29 грн та інфляційну складову в розмірі 103 811,92 грн.
Позов мотивує тим, що 29 травня 2025 року рішенням у справі № 759/4430/25 Святошинський районний суд міста Києва позов ЖБК «Обчислювач-11» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Обчислювач-11» заборгованість за період з 01 березня 2017 року до 01 лютого 2025 року за житлово-комунальні послуги у розмірі 198 878,97 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
У цьому рішенні суд встановив такі обставини.
ЖБК «Обчислювач-11» зареєстрований Управлінням житлово- будівельних кооперативів виконкому Київської міської ради народних депутатів 08 січня 1986 року та забезпечував мешканців будинку АДРЕСА_1 комунальними послугами, а саме: постачання питної води та приймання стічних вод (до 01 липня 2023 року), централізованим постачанням гарячої води, централізованим опаленням (до 01 березня 2024 року) на підставі укладених з виконавцями послуг договорів.
Пункт 2. 3 статуту ЖБК «Обчислювач-11», затвердженого загальними зборами членів ЖБК «Обчислювач-11» протоколом від 28 грудня 2016 року № 3 (далі - Статут), визначає, що видами діяльності кооперативу є: комплексне обслуговування об`єктів; надання в оренду чи експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; створення інфраструктури для експлуатації побудованого будинку; контроль за своєчасним наданням комунальних послуг, забезпечення надходження коштів для сплати всіх платежів; експлуатація, обслуговування та ремонт житлового будинку; благоустрій та утримання прибудинкової території; укладання та контроль за виконанням договорів, пов`язаних з обслуговуванням, експлуатацією і ремонтом жилого будинку і надвірних будівель та утриманням прибудинкової території; проведення заходів щодо придбання земельної ділянки (прибудинкової території); організація культурно-побутового обслуговування членів кооперативу і членів їх сімей.
Відповідно до п. п 4. 2 статуту основними обов`язками члену кооперативу є: сплата визначених статутом кооперативу внесків та інших платежів у розмірах, встановлених рішенням загальних зборів членів кооперативу і правлінням кооперативу.
Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 з 14 травня 2002 року зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 до теперішнього часу.
08 грудня 1999 року Державне комунальне об`єднання «Київводоканал» та ЖБК «Обчислювач-11» уклали договір на надання послуг з водопостачання та водовідведення № 07373/4-11. Заборгованість ОСОБА_1 за послугу з постачання питної води та приймання стічних вод (холодне водопостачання) становить 39 485,29 грн.
01 грудня 1999 року Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» та ЖБК «Обчислювач-11» уклали договір про постачання теплової енергії у гарячій воді № 810035. 01 листопада 2018 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та ЖБК «Обчислювач-11» уклали договір про постачання теплової енергії у гарячій воді № 810035. Заборгованість ОСОБА_1 за послугу з централізованого постачання гарячої води в тому числі водовідведення гарячої води (гаряче водопостачання) становить 123 021,65 грн, а заборгованість за послугу з централізованого опалення (опалення) становить 59 055,16 грн.
Відповідачу розподіл загального обсягу спожитої комунальної послуги здійснюється розрахунково, оскільки в квартирі АДРЕСА_1 відсутні лічильники по всіх комунальних послугах. 
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги у розмірі 198 878,97 грн складається із: заборгованості з постачання питної води та приймання стічних вод (холодне водопостачання); заборгованості з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (опалення та гаряче водопостачання). Позивач забезпечує житлово-комунальними послугами квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . 
Відповідачка вже протягом тривалого часу не виконує зобов`язання з утримання належного їй нерухомого майна, у зв`язку з чим витрати щодо утримання майна вимушений нести позивач, оскільки квартира АДРЕСА_1 знаходиться у єдиному майновому комплексі. Відповідачку неодноразово повідомляли належним чином про виниклу заборгованість та необхідність її сплати у добровільному порядку, однак боргові зобов`язання нею не виконуються, зазначена заборгованість не сплачена.
Позивач вважає, що факти, які встановлені рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року у справі № 759/4430/25, яке набрало законної, зокрема: факт виникнення боргу та заборгованість в розмірі 198 878,97 грн, факт невиконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг відповідачкою за період з 01 березня 2017 до 01 лютого 2025 року мають преюдиційний характер та повторного доведення не потребують.
Предметом цього позову є вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Таким чином, з ухваленням рішення у справі № 759/4430/25 про стягнення боргу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. ЖБК «Обчислювач-11» може вимагати стягнення з ОСОБА_1 у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
18 липня 2025 року Святошинський районний суд міста Києва видав виконавчий лист у справі № 759/4430/25, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Обчислювач-11» заборгованість за період з 01 березня 2017 року до 01 лютого 2025 року за житлово-комунальні послуги в розмірі 198 878,97 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
18 липня 2025 року приватний виконавець виконавчого органу міста Києва відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2.
На рахунок ЖБК «Обчислювач-11» від приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 надійшли наступні кошти: 23 липня 2025 року - 1 778,74 грн, 06 серпня 2025 року - 70 149,65 грн, 12 серпня 2025 року - 35 993,68 грн, 25 серпня 2025 року - 2 387,45 грн, 10 вересня 2025 року - 2 377,14 грн.
Відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Пояснює, що керуючись статтею 534 ЦК України, ЖБК «Обчислювач-11» зарахував платіж від 23 липня 2025 року в розмірі 1 778,74 грн у рахунок часткового погашення сплати судового збору, після чого залишалося сплати 643,66 грн судового збору (2 422,40 грн - 7 778,74 грн). Він розділив платіж від 06 серпня 2025 року в розмірі 70 149,65 грн на часткове погашення сплати судового збору (643,66 грн) та в рахунок погашення основної заборгованості були зараховані кошти в розмірі 69 505,99 грн.
Зазначає, що загальний розмір коштів зарахований у серпні 2025 року в рахунок погашенні основної заборгованості становить 107 887,12 грн (69 505,99 грн + 35 993,68 грн - 387,45 грн).
Наразі залишок заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року у справі № 759/4430/25 становить 88 614,71 грн (198 878,97 грн - 107 887,12 грн - 2 377,14 грн).
Стверджує, що звертається з позовною заявою в межах строку позовної давності.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові; кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації).
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 місто Київ перебувало в статусі території активних бойових дій в період з 24 лютого 2022 року до 30 квітня 2022 року.
За таких обставин, як зазначає ЖБК «Обчислювач-11», здійснює нарахування 3 % річних та інфляційної складової боргу за період з 01 березня 2017 року до 01 лютого 2022 року та з 01 травня 2022 року до 01 вересня 2025 року.
Стверджує, що період з 01 березня 2017 року до 01 лютого 2025 року факт виникнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 встановлений рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року у справі № 759/4430/25, отже не потребує доведенню.
Процесуальні дії
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2025 року визначено суддю Святошинського районного суду міста Києва Твердохліб Ю. О. та справа передана судді (а. с. 31, 32).
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а. с. 34,35).
Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї, яку він отримав згідно зі зворотнім повідомленням 12 листопада 2025 року (а. с. 40). У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Фактичні обставини справи
Суд встановив, що рішенням від 29 травня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва у справі № 759/4430/25 стягнув з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Обчислювач-11» заборгованість за період з 01 березня 2017 року до 01 лютого 2025 року за житлово-комунальні послуги у розмірі 198 878,97 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а. с. 22-24).
18 липня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Обчислювач-11» заборгованість за період з 01 березня 2017 року до 01 лютого 2025 року за житлово-комунальні послуги у розмірі 198 878,97 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а. с. 15).
18 липня 2025 року приватний виконавець виконавчого органу міста Києва, на підставі статей З, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 (а. с. 16).
На рахунок ЖБК «Обчислювач-11» від приватного виконавця в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 надійшли наступні кошти: 23 липня 2025 року - 1 778,74 грн, 06 серпня 2025 року - 70 149,65 грн,12 серпня 2025 року - 35 993,68 грн, 25 серпня 2025 року - 2 387,45 грн,10 вересня 2025 року - 2 377,14 грн (а. с. 17,18).
Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статті 526, 530, 610, 611 ЦК України).
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані статтею 625 ЦК України.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).
У постанові від 01 червня 2016 року Верховний Суд України у справі № 910/22034/15 зробив висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14- 591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12- 105гс19), від 18 березня 2020 року у справі N° 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
Таким чином, платежі встановлені статтею 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як неустойка.
Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. 
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена статті 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі N° 910/4590/19, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Правовий аналіз положень статті 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статті 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. 
Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися.
Позивач зазначає, що загальний розмір коштів зарахований у серпні 2025 року в рахунок погашенні основної заборгованості становить 107 887,12 грн (69 505,99 грн + 35 993,68 грн - 387,45 грн).
Наразі залишок заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року у справі № 759/4430/25 становить 88 614,71 грн (198 878,97 грн - 107 887,12 грн - 2 377,14 грн).
Разом з тим, позивач не надав детального розрахунку інфляційної складової заборгованості та 3 % річних, без якого суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку, а саме: розмір заборгованості, її період, коли і в яких сумах сплачувались кошти у погашення заборгованості відповідачем, за які періоди, в якому розмірі та на які суми боргу нараховувались складової заборгованості та 3 % річних.
Щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості вказав Верховний Суд у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 334/1746/15-ц та від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували розмір заявленої до стягнення з відповідача інфляційної складової заборгованості та 3 % річних.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статей 80, 89 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Завдання суду під час вирішення спорів полягає у встановленні фактичних обставин справи на підставі тих доказів, які є допустимими, надані учасниками справи і можуть бути досліджені з наданням їм правової оцінки згідно із вимогами закону.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 275/732/17 (провадження № 61-15117св21).
У цій справі суд встановив, що позивач не подав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та розрахунків, оскільки зі змісту долучених позивачем до позовної заяви документів, неможливо перевірити правильність розрахунків відповідачці інфляційної складової заборгованості та 3 % річних.
Таким чином, оскільки позивачем у даній справі не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, відсутні правові підстави для їх задоволення.
Розподіл судових витрат
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-11» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справ, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України).
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина друга статті 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України (частина третя статті 354 ЦПК України).
Інформація про учасників:
ПозивачЖитлово-будівельний кооператив «Обчислювач-11», ЄДРОПУ 24361814, адреса: 03148, м. Київ, вул. Якуба Коласа, 4-Б.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Текст рішення складений та підписаний 17.06.2026 року.

Суддя Ю. О. Твердохліб