"03" червня 2026 р. Справа № 363/6617/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 червня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого – судді Чіркова Г.Є, при секретарі Лещенко І.А., за участі захисника Кубрак Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
10 жовтня 2025 року о 17 год. 10 хв. по вул. Кургузова, 11В, в м. Вишгороді, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув.
Захисник Кубрак Ю.В. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначила, що матеріали справи належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не містять. Зокрема, долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського тривалістю 2 хв. 35 сек. є фрагментарним та всіх обов`язкових процесуальних дій під час документування правопорушення не відображає, а саме встановлення обставин події, відібрання пояснень, роз`яснення прав особі, складення та оголошення протоколу. 
Крім того, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 32 від 12 січня 2024 року, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому його огляд на стан сп`яніння мав здійснюватися з дотриманням спеціальної процедури, передбаченої зазначеним Порядком №32. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що проведення такого огляду здійснено уповноваженою посадовою особою Військової служби правопорядку або командиром (начальником) військової частини, як того вимагає законодавство. Доводила, що недотримання встановленого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить про істотне порушення вимог ст. 266-1 КУпАП та Порядку № 32, у зв`язку з чим результати такого огляду, а також інші похідні від нього докази вважатися належними, допустимими та достатніми доказами у справі не можуть.
Також зазначила, що матеріали справи не містять належного письмового направлення на медичний огляд, доказів його вручення особі, а також належної фіксації відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Із наявного відеозапису також не вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено порядок проходження огляду, його права та правові наслідки відмови від такого огляду.
Доводила, що сукупність наведених обставин свідчить про істотні процесуальні порушення та недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.
Також захисником Кубрак Ю.В. подано до суду клопотання про визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не є безперервним.
Захисник Кубрак Ю.В. в суді просила провадження у справі закрити з викладених у клопотанні про закриття провадження підстав. Зазначила, що під час оформлення матеріалів справи працівниками поліції допущено істотні порушення вимог чинного законодавства. Зокрема, акт огляду на стан сп`яніння належним чином не підписаний та ОСОБА_1 не вручений, а сама процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вимогам закону не відповідала. Також звернула увагу на те, що на долученому до матеріалів справи відеозаписі відсутня фіксація процесу складення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення особі її процесуальних прав та обов`язків. Крім того стверджувала, що ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підписував, а підпис, наявний у відповідній графі протоколу, йому не належить. У зв`язку з наведеним вважала, що зібрані у справі докази є неналежними та недопустимими, а провадження у справі підлягає закриттю.
Заслухавши захисника, свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Не дивлячись на невизнання ОСОБА_3 своєї вини, зазначені в протоколі обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 479539 від 10 жовтня 2025 року, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №479553 від 10 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Вишгородська ЦРЛ» від 10 жовтня 2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 10 жовтня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10 жовтня 2025 року, схемою з місця ДТП, листом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо наявності в ОСОБА_1 посвідчення водія, витягом з ІПНП та даними відеозапису.
08 грудня 2025 року постановою Вишгородського районного суду Київської області, яка набрала законної сили (справа №363/6113/25), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також стягнуто судовий збір.
Постановою встановлено, що 10 жовтня 2025 року о 18 год. 10 хв. по вул. Кургузова, 11В, в м. Вишгороді, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 13.3 ПДР України, при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило механічне пошкодженого транспортних засобів, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Свідок ОСОБА_2 в суді показав, що він 10 жовтня 2025 року о 18 год. 10 хв. повертався з роботи та, керуючи вказаним автомобілем їхав на підйом по дворовій території до свого будинку. В той же час, з провулку на великій швидкості виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який допустив зіткнення з лівим боком його автомобіля. Зазначив, що водій автомобіля Suzuki мав можливість надати йому перевагу в русі та уникнути зіткнення, однак цього не зробив. Після дорожньо-транспортної пригоди під час спілкування з ОСОБА_1 помітив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та поведінку, характерну для особи у стані сп`яніння. ОСОБА_1 просив не викликати працівників поліції та вирішити питання без їх участі, однак у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу ним повідомлено про вказане ДТП поліцію. Також пояснив, що працівники поліції оформлювали матеріали стосовно кожного учасника події окремо, у зв`язку з чим він підписував лише документи, які стосувалися його особисто. Обставин проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також оформлення матеріалів щодо відмови від проходження такого огляду він не спостерігав, а зазначені дії в його присутності не проводилися.
Також за клопотанням захисника до суду викликалися як свідки працівники поліції ОСОБА_5 (який складав протокол) та ОСОБА_6 (який був присутній при складанні протоколу та оформленні матеріалів).
Однак, забезпечити їх участь для допиту в суді не виявилося за можливе, оскільки вказані особи з 16 січня 2026 року звільнені з лав Національної поліції України, що підтверджується листами Вишгородського РУП ГУНП в Київській області №72092-2026 від 25 березня 2026 року та №119446-2026 від 14 травня 2026 року.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Згідно п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі – Інструкція), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Отже, з наведеного слідує, що здійснення обов`язкової відеофіксації всієї події правопорушення – руху транспортного засобу, його зупинки, оформлення матеріалів, тощо, чинним законодавством не передбачено.
При цьому, жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.
Суд встановлює обставини справи на підставі сукупності та взаємозв`язку усіх наявних доказів, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та є допустимими.

З долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що 10 жовтня 2025 року о 17 год. 10 хв. по вул. Кургузова, 11В, в м. Вишгороді, після прибуття співробітником поліції до місця події для оформлення ДТП, у водія ОСОБА_1 , як учасника ДТП, виявлено явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), в зв`язку з чим останньому двічі запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. 
Проте, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.
Під відеофіксацію зазначив, що алкогольних напоїв не вживав.
Будь-яких інших пояснень з приводу відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі не надав. 
З цих підстав суд відхиляє доводи захисту про те, що належної фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відеозапис не містить.
Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підписував, а підпис, наявний у протоколі та інших матеріалах справи, йому не належить, суд до уваги не приймає, оскільки самі тільки твердження про відмінність підпису на фальсифікацію протоколу чи недотримання процедури його складення не вказують. 
Якість або спосіб виконання особою власного підпису до предмета доказування у даній справі не входять та самостійного правового значення не мають. 
При цьому матеріали справи будь-яких відомостей, які б свідчили про складення протоколу за відсутності ОСОБА_1 , внесення до нього недостовірних відомостей чи вчинення інших порушень під час його оформлення не містять. 
Навпаки, викладені у протоколі обставини узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема відеозаписом та письмовими матеріалами. 
Суд також враховує, що особа під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення вправі, як поставити будь-який власноручний підпис, правильність виконання якого знаходиться в її волевиявленні, так і відмовитися від підписання протоколу, а контроль за способом виконання чи ідентичністю підпису особи до повноважень співробітника поліції не належить.
Доводи сторони захисту про те, що відеозапис повинен бути безперервним та тривати весь час при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, суд відкидає, як неспроможні, що на вимогах КУпАП не ґрунтується, про недостовірність, недопустимість і неналежність конкретно цього відеозапису в цій справі не свідчать.
Долучений до протоколу відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, який суд покладає в основу доведення винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, визначальним у справі є те, що наявний відеозапис відображає невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР України, попри об`єктивне існування в нього ознак алкогольного сп`яніння, на що в своїй сукупності вказують обставини справи.
Судом встановлено, що фактичні дані на відтвореному в суді відеозаписі повністю узгоджуються із письмовими матеріалами справи, відповідають їм, коли ОСОБА_1 в суді доказів на спростування зазначеного не надано.
На наявному відеозаписі зафіксовано обставини, які мають визначальне значення для вирішення справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, а також повторну пропозицію пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я та відмову ОСОБА_1 від його проходження в обох випадках.
За таких обставин, сама по собі відсутність на відеозаписі окремих етапів оформлення адміністративних матеріалів про недопустимість цього доказу не свідчить, зафіксованого факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовує та з урахуванням конкретних обставин цієї справи, в сукупності з її матеріалами, на будь-які істотні порушення прав ОСОБА_1 не вказує і жодним чином недостовірність проведених співробітниками поліції процесуальних дій з приводу встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводить, коли зміст відеозапису в сукупності з іншими матеріалами сумнівів у суду не викликає. 
Підстав вважати цей доказ неналежним, недопустимим і недостовірним у суду немає. Будь-які відомості та ознаки недостовірності долученого до протоколу відеозапису в справі відсутні.
При цьому, одна лише відсутність підписів ОСОБА_1 та співробітника поліції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, в даному випадку та з урахуванням конкретних обставин справи, про пряме та істотне порушення прав і свобод людини не свідчить та на недостовірність зібраних у справі доказів про керування особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до п. 2.5 ПДР України, не вказує.
Підстав для складання протоколу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП військовим інспектором безпеки дорожнього руху ВСП у ЗСУ згідно ст. 235-1 КУпАП, суд не вбачає. Доводи захисту про це є безпідставними. 
Відомості про те, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 виконував обов`язки військової служби із використанням військового транспортного засобу, матеріали справи не містять. 
Протокол серії ЕПР 1 №479539 від 10 жовтня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено співробітником поліції згідно вимог ст. 255 КУпАП.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №756/10060/17, зазначено, що вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з?ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливості їх ефективного використання.
Невідповідність тим чи іншим вимогам закону не в будь-якому випадку нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, а лише в разі, якщо вона (невідповідність) призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.
Метою встановлення та дотримання процесуального порядку є насамперед унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини в ході збирання (отримання) доказів та забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.
Тому при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення прямо та істотно порушують права і свободи людини чи зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.
Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.
Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
Згідно принципу автономного тлумачення та установленої практики ЄСПЛ поняття «кримінальне обвинувачення» має для суду автономний зміст і не залежить від його розуміння законодавства держав – учасниць Конвенції і може означати «звинувачення у вчиненні правопорушення».
Беручи до уваги викладене, з огляду на принципи правової визначеності та автономного тлумачення Конвенції судовий розгляд у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а тому при вирішення справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у згаданій вище справі.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами, а тому в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Отже, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 33, 130, 283, 284, 285 КУпАП,
п о с т а н о в и в: 
визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави. 
Повний текст постанови складено 04 квітня 2026 року.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. 
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення. 
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. 
Суддя