справа № 631/860/26
провадження № 3/631/379/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року селище Нова Водолага 

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 16 січня 2026 року органом 6316, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 , який згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2026 року переданий головуючому судді Трояновської Т. М. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 151869, складеного 18 червня 2025 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Шарапою Костянтином Сергійовичем, убачається, що ОСОБА_1  за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 06 години 17 хвилин до 14 години 20 хвилин 23 квітня 2026 року у своєму будинку, де мешкає, здійснював діяльність з вирощування наркотичних засобів у кількості 5 рослин, які згідно висновку експерта № СЕ-19/121-26/11801-НЗПРАП від 30 квітня 2026 року є росинами роду коноплі, які містять наркотично активні речовини. При цьому ОСОБА_1 не був зареєстрований як суб`єкт господарювання та не мав відповідної ліцензії, чим порушив вимоги статті 6, частини 2 статті 7 та частину 2 статті 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості до десяти рослин.
У судові засідання, що були призначені на 02 липня 2026 року та 03 липня 2026 року   ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом направлення судових повісток в електронному вигляді за допомогою sms-повідомлень на номер мобільного телефону, який останній вказав у своєї заяві на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень від 18 червня 2026 року. Так, згідно довідок про доставку повідомлення у додаток «Viber» на мобільний телефон ( НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 отримав судову повістку на 02 липня 2026 року на 16 годину 30 хвилин – 02 липня 2026 року о 11 годині 42 хвилин, на 03 липня 2026 року на 09 годину 30 хвилин – 02 липня 2026 року о 16 годині 52 хвилини.
Про поважність причин своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи чи пояснень по суті справи на адресу суду не надсилав. 
З цього приводу суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі – Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 106-2 цього Кодексу, розглядаються протягом доби.
Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було достовірно відомо про дату, час та місце проведення судового засідання, а також про те, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, строки розгляду якої, обмежено законодавством.
У даній справі суддя виходить з того, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на власний розсуд використано процесуальні права. Також ОСОБА_1 не повідомляв суд будь-яким способом про бажання брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
При цьому суддя зауважує, що безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення). 
З огляду на що, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до уваги те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки вважає за можливе здійснити розгляд справи у її відсутність, адже (з огляду на викладене в сукупності) розгляд суддею/судом цієї справи за відсутності указаної сторони здійснюється на підставі загальних засад і відповідає конституційному принципу верховенства права. Це не призведе до обмежень прав і свобод людини і громадянина, а забезпечить оперативний і об`єктивний судовий контроль в умовах воєнного стану на виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення визначених у статті 1 вказаного Кодексу. Тим більше, що положення статті 268 Кодексу України про адміністративні не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суддя, вивчивши заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами, в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і мають значення для правильного вирішення справи. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення.
У відповідності до приписів статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із найважливіших джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Диспозиція статті 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості до ста рослин чи конопель у кількості до десяти рослин. 
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у незаконному посіві або незаконному вирощуванні снотворного маку чи конопель (формальний склад).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» діяльність, пов`язана з культивуванням та (або) використанням чи реалізацією рослин, включених до списку № 3 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, з метою виробництва та (або) виготовлення наркотичних засобів і психотропних речовин здійснюється підприємствами державної та комунальної форми власності тільки за наявності у них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності. Відтак, вирощування снотворного маку чи конопель без такої ліцензії утворює склад правопорушення, передбаченого цією статтею.
Суб`єкт адміністративного проступку – загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку)
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Умисел має місце тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Таким чином, прямий умисел характеризується трьома ознаками: 1) усвідомленням суспільної небезпеки діяння; 2) передбаченням суспільно небезпечних наслідків цього діяння; 3) бажанням настання передбачуваних наслідків. Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням особи настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння. Під бажанням наслідків необхідно розуміти прагнення їх настання.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 151869 від 18 червня 2025 року складено саме за незаконне вирощування рослини роду коноплі в кількості п`яти штук.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 151869, складеному 18 червня 2025 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Шарапою Костянтином Сергійовичем, у якому зафіксовано, що ОСОБА_1  за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 06 години 17 хвилин до 14 години 20 хвилин 23 квітня 2026 року у своєму будинку, де мешкає, здійснював діяльність з вирощування наркотичних засобів у кількості 5 рослин, які згідно висновку експерта № СЕ-19/121-26/11801-НЗПРАП від 30 квітня 2026 року є росинами роду коноплі, які містять наркотично активні речовини. При цьому ОСОБА_1 не був зареєстрований як суб`єкт господарювання та не мав відповідної ліцензії, чим порушив вимоги статті 6, частини 2 статті 7 та частину 2 статті 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори». Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та містить його особистий короткий підпис, у тому числі у графі «роз1яснено права та обов`язки, передбачені статтями 55,56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення» (а. с. 2);
- копії рапорту поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Шарапи Костянтина Сергійович від 19 червня 2026 року, який доповів начальнику відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковнику поліції Юрію Юрченку про те, що 23 травня 2026 року до відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, з СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшли копії матеріалів кримінального провадження № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 року та постанова про закриття кримінального провадження. Дана подія зареєстрована в установленому законодавством порядку ЄО № 1854 від 23 травня 2026 року. Проведеною перевіркою встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України. 15 квітня 2026 до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло інформування від 1 відділу 5 управління ДВКР Служби Безпеки України щодо незаконного зберігання громадянином «К» вогнепальної зброї на території Харківського району Харківської області. В ході досудового розслідування встановлено, що вказаною особою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході досудового розслідування 23 квітня 2026 року у період часу з 06 години 17 хвилин по 14 годину 20 хвилин проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого серед іншого було виявлено та вилучено 20 рослин з корінцями, зовні схожі на рослини коноплі, які росли у землі у пластикових стаканах у будинку. Враховуючи те, що під час проведення обшуку було виявлено рослини, які схожі на рослини коноплі та рослини у висушеному стані, подрібнені та не подрібнені, було складено два рапорти про вчинення ОСОБА_1 двох кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307 та частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України. На підставі вказаних рапортів та враховуючи об`єктивні обставини, які свідчать про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, за вказаними фактами 23 квітня 2026 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221160000311 за 1 статті 307 Кримінального кодексу України № 12026221160000312, за частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України відповідно. Так, в подальшому 23 квітня 2026 року відповідно до постанови прокурора кримінальні провадження  № 12026221’60000290, № 12026221160000311 та № 12026221160000312 були об`єднані в одне кримінальне провадження. В ході подальшого досудового розслідування призначено проведення судової експертизи з дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», зокрема по ростучим рослинам, схожим на рослини коноплі. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-26/11801-НЗПРАП від 30 квітня 2026 року надані на експертизу 5 цілих трав`янистих рослин є рослинами роду коноплі (Cannabis). 15 паростків не мають анатомо-морфологічних ознак, характерних для рослин коноплі та наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не містять (згідно протоколу обшуку від 23 квітня 2026 року 20 (двадцять) рослин). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», рослини роду коноплі (Cannabis), відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби і обіг яких допускається для промислових цілей. Крім того, відповідно до положень статті 310 Кримінального кодексу України, кримінально караним вважається діяння, яке полягає у незаконному посіві або незаконному вирощуванні снотворного маку від ста до п`ятисот росин чи конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин або незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку чи конопель особою, яка була засуджена за цією статтею чи яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307, 309, 311, 317 цього Кодексу, або вчинені за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, а також незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості п`ятисот і більше рослин чи конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин. Враховуючи викладене, в даному випадку у діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України, тому в даному випадку вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 3 – 5);
- копії листа заступника начальника відділу поліції – начальника СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Олени Харіної, в якому остання повідомила начальника відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції Юрія Юрченка про те, що у провадженні СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України. 15 квітня 2026 до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло інформування від 1 відділу 5 управління ДВКР Служби Безпеки України щодо незаконного зберігання громадянином «К» вогнепальної зброї на території Харківського району Харківської області. В ході досудового розслідування встановлено, що вказаною особою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході досудового розслідування 23 квітня 2026 року у період часу з 06 години 17 хвилин по 14 годину 20 хвилин проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого серед іншого було виявлено та вилучено 20 рослин з корінцями, зовні схожі на рослини коноплі, які росли у землі у пластикових стаканах у будинку. Враховуючи те, що під час проведення обшуку було виявлено рослини, які схожі на рослини коноплі та рослини у висушеному стані, подрібнені та не подрібнені, було складено два рапорти про вчинення ОСОБА_1 двох кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307 та частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України. На підставі вказаних рапортів та враховуючи об`єктивні обставини, які свідчать про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, за вказаними фактами 23 квітня 2026 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221160000311 за 1 статті 307 Кримінального кодексу України № 12026221160000312, за частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України відповідно. Так, в подальшому 23 квітня 2026 року відповідно до постанови прокурора кримінальні провадження  № 12026221’60000290, № 12026221160000311 та № 12026221160000312 були об`єднані в одне кримінальне провадження. В ході подальшого досудового розслідування призначено проведення судової експертизи з дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», зокрема по ростучим рослинам, схожим на рослини коноплі. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-26/11801-НЗПРАП від 30 квітня 2026 року надані на експертизу 5 цілих трав`янистих рослин є рослинами роду коноплі (Cannabis). 15 паростків не мають анатомо-морфологічних ознак, характерних для рослин коноплі та наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не містять (згідно протоколу обшуку від 23 квітня 2026 року 20 (двадцять) рослин). В даному випадку у діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину, передбачений частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України, оскільки відповідно до висновку експертизи лише 5 (п`ять) цілих трав`янистих рослин є рослинами роду коноплі (Cannabis), тому у даному випадку вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості до ста рослин чи конопель у кількості до десяти рослин). У кримінальному провадженні № 12026221160000312 за фактом незаконного посіву та вирощування конопель в рамках об`єднаного кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026221160000290, прийнято рішення про закриття кримінального провадження (а. с. 6 – 7);
- копії постанови про закриття кримінального провадження, прийнятої 22 травня 2026 року старшим слідчим СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Животченком І. П., відповідно до якої кримінальне правопорушення за фактом незаконного посіву та вирощування конопель, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221160000312 від 23 квітня 2026 року за частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України закрито в рамках об`єднаного кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221160000290 від 23 квітня 2026 року за частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України (а. с. 7 – 10);
- Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 12026221160000290, зареєстрованого 16 квітня 2026 року, реєстратором Животченком І. П., з якого убачається, що 15 квітня 2026 року до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло інформування від відділу 5 управління ДВКР СБУ, щодо незаконного зберігання громадянином "К" вогнепальної зброї на території Харківського району Харківської області. 22 квітня 2026 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_1 , було виявлено незаконне вирощування рослин зовні схожі на рослини роду коноплі (а. с. 11 – 12);
- копії рапорту старшого інспектора – чергового відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Чайки О. М. про те, що 16 квітня 2026 року об 11 годині 20 хвилин, за адресою: Харківський район, м. Мерефа, вулиця Дніпровська (Мерефа), надійшло через секретаря повідомлення з І відділу 5 управлінні ДВКР Служби Безпеки України, що в ході виконання завдань покладених чинним законодавством на Службу Безпеки України отримано інформацію, що мешканець Харківського району на ім`я «К» зберігав за місцем мешкання військові засоби ураження з невідомою метою застосування. Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 6040 від 16 квітня 2026 року (а. с. 13); 
- копії протоколу обшуку, складеного 23 квітня 2026 року старшим слідчим СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Животченком І. П. у присутності понятих: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З якого убачається, що 23 квітня 2026 року у період часу з 06 години 17 хвилин до 14 години 20 хвилин був проведений обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено, зокрема, рослини з коріннями у кількості 20 штук, зовні схожі на рослини коноплі (а. с. 15 – 34);
- копії постанови «Про визнання предметів речовими доказами та визнання місця їх зберігання», прийнятої 23 квітня 2026 року старшим слідчим СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Животченком І. П., відповідно до якої визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 року, картонну коробку, в якій знаходиться речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору в сухому стані, не подрібнену, шість паперових згортків з речовиною сіро-зеленого кольору,
рослинного походження, в сухому стані, три пакети (паперовий, чорного кольору, білого кольору) з речовиною рослинного походження у сухому стані, не подрібненою, речовину рослинного походження, у сухому стані, сіро-зеленого кольору, не подрібнену, рослини з корінням у кількості 20 штук, зовні схожі на рослину коноплі; предмет схожий на пістолет з назвою «EKOL Gediz» з номером на затворі «EGD12-19090123», з предметом схожим
на магазин до нього, предмети зовні схожі на патрони, у кількості двох штук з
маркування «RWS 1.30-06» та «270 83» відповідно, два корпуси до ручних
осколкових гранат Ф-1 та один корпус ручної осколкової гранати РГО, корпус підривача до ручних осколкових гранат типу УРГМ, підривач до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, димові шашки чорного диму; електронні ваги з залишками речовини сіро-зеленого кольору, у сухому стані, порожні зіп-пакети у кількості 87 штук, картку мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» з вказаним номером « НОМЕР_4 », мобільний телефон Iphone 14 Pro Мах з номерами ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з карткою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , металевий предмет, з отворами, схожим на кастет (а. с. 35 – 38);
- копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120262211600002311 зареєстрованого 23 квітня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 307 Кримінального кодексу України (а. с. 39);
- копії рапорту про виявлення кримінального правопорушення – злочину, складеного старшим слідчим СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Животченком І. П., який доповів начальнику відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковнику поліції Антону Федорову про те, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №12026221160000290 від 16 квітня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення – злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України. В ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 року було виявлено, що 23 квітня 2026 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речовину зовні схожу на наркотичну, електронні ваги, паперові згортки з речовиною зовні схожу на наркотичну. Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 6619 від 23 квітня 2026 року (а. с. 40); 
- копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120262211600002311 зареєстрованого 23 квітня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України, з якого убачається, що 23 квітня 2026 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_1 було виявлено незаконне вирощування рослин зовні схожі на рослини роду коноплі (а. с. 41);
- копії рапорту про виявлення кримінального правопорушення – злочину складеного старшим слідчим СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Животченком І. П., який доповів начальнику відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковнику поліції Антону Федорову про те, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення – злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України. В ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 рок було виявлено, що 23 квітня 2026 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено незаконне вирощування рослин зовні схожі на рослини роду коноплі. Таким чином вбачаються ознаки кримінального правопорушення — злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України, тобто незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 307 Кримінального кодексу України. Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 6619 від 23 квітня 2026 року (а. с. 42);
- копії постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування, прийнятої 23 квітня 2026 року начальником Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , відповідно до якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12026221160000290 від 16 квітня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, № 12026221160000311 від 23 квітня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 307 Кримінального кодексу України, № 12026221160000312 від 23 квітня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України, об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 12026221160000290 (а. с. 43 – 44);
- копії висновку експерта № СЕ-19/121-26/11801-НЗПРАП від 30 квітня 2026 року, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якого надані на експертизу 5 цілих трав`янистих рослин є рослинами роду коноплі (Cannabis). 15 (п`ятнадцять) паростків не мають анатомо-морфологічних ознак, характерних для рослин коноплі та наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не містять (згідно протоколу обшуку від 23 квітня 2026 року 20 (двадцять) рослин (а. с. 45 – 55).
Таким чином із досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що дійсно ОСОБА_1  за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював діяльність з вирощування наркотичних засобів у кількості 5 рослин, які згідно висновку експерта № СЕ-19/121-26/11801-НЗПРАП від 30 квітня 2026 року є росинами роду коноплі, які містять наркотично активні речовини.
В цілому протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог статей 254 – 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликають, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
На переконання суду протокол про адміністративне правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, порушень вимог статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не встановлено.
Беручи до уваги, що суду не було надано будь-яких фактичних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 не здійснював незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`яти рослин, суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності.
Крім того, суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 06 липня 2021 року у справі № 720/49/19 зауважив, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.
У даній справі суд вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.
Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику. Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті правопорушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.
Разом з тим в цій справі не установлено факту істотного порушення указаних положень щодо алгоритму огляду та фундаментальних прав і свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що вирішуючи справу суд має приймати інформоване рішення, тобто робити свої висновки щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, виходячи з усієї релевантної інформації, яку сторонам вдалося отримати і надати суду.
Правила недопустимості доказів становлять собою обмеження цього загального принципу, дозволяючи або зобов`язуючи виключати з процесу доказування інформацію, яка потенційно може мати істотне, а іноді й вирішальне значення для справи.
Тому виключення потенційно важливих відомостей, тобто визнання їх недопустимими незалежно від їх стосунку до справи і доказового значення, є крайнім заходом, до якого слід звертатися у разі, якщо іншими засобами неможливо забезпечити справедливого судового розгляду.
В основі створення правил про недопустимість доказів лежать кілька міркувань.
Насамперед це виключення потенційно недостовірних доказів або доказів, достовірність яких неможливо перевірити.
Також запровадження правил про недопустимість доказів має за мету створити стримуючий ефект для державних органів. Загроза виключення доказів, отриманих внаслідок істотного порушення фундаментальних прав і свобод людини, знеохочує органи правопорядку вдаватися до таких порушень.
Тому концепція, що лежить в основі правил щодо допустимості доказів, на переконання суду, виходить з розуміння, що в центрі уваги суду, який вирішує питання про допустимість доказу, мають знаходитися права особи і виправданість їх обмеження державою, незалежно від того, яким саме представником держави ці права обмежуються.
Водночас, порушення численних формальностей, які регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, але жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.
Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи».
Суд в цій справі вважає такий підхід, сформований Верховним Судом, правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.
Як вже зазначалося, в цій справі не установлено факту істотного порушення положень щодо алгоритму огляду та фундаментальних прав і свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені дані, які містяться в матеріалах справи, з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, а саме незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`яти рослин, відповідальність за яке передбачена статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена.
Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення судді не надано.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено. 
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити  ОСОБА_1  суд зазначає наступне.
Адміністративна відповідальність має подвійну мету – захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.
Перша – репресивно-каральна («штрафна») – полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.
Друга функція – запобіжно-виховна – тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєних адміністративних правопорушень, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією незаконно вирощуваних наркотиковмісних рослин в межах санкції статті 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статей 34, 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Статтею 7 Закону України №  4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.
У зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 665 гривень 60 копійок, – зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 34, 35, частиною 11 статті 38, статтями 40-1, 106-2, 245, 246, 256, частиною 2 статті 268, статтями 247, 249 – 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 – 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 106-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA 168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) – електронне адміністрування податку) з конфіскацією незаконно вирощуваних наркотиковмісних рослин.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1700 гривень 00 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців. 

Суддя Т. М. Трояновська