Справа № 139/289/26 
Провадження № 3/139/67/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року селище Муровані Курилівці
Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із СПД № 1 Могилів-Подільського РВП ГУПН у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4, ч. 5 ст. 126 КУпАП  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої на АДРЕСА_1 , громадянки України, 
У С Т А Н О В И Л А:
Будучи на підставі постанови серії ЕНА № 5231531 від 15 липня 2025 року притягнутою до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), ОСОБА_1 27 квітня 2026 року о 21-ій годині повторно протягом року керувала автомобілем «ВАЗ 2107» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) вулицею Богдана Хмельницького в с. Михайлівці Могилів-Подільського (раніше - Мурованокуриловецького) району Вінницької області, не маючи права керування ТЗ відповідної категорії; під час руху ТЗ заднім ходом не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, для забезпечення безпеки руху не звернулася до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Богдан» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), що стояв на своїй смузі руху (водій ОСОБА_2 ), внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження; після такої ДТП ОСОБА_1 залишила місце пригоди.
Такими протиправними діями ОСОБА_1 порушила п.2.1 «а», п. 10.9 та п. 2.10 «а» ПДР України і вчинила адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачено, відповідно, ч. 5 ст. 126, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.
На розгляд судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинській Н.В. 05 травня 2026 року на підставі відповідних протоколів автоматизованого розподілу судових справ передано 3 справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 . Відповідними постановами від 05 травня 2026 (а.с. 27, 45) справи об`єднано в одне провадження. 
На розгляд справи 11 травня 2026 року ОСОБА_1 не з`явилася. Про час і місце розгляду справи особа, що притягується до адмінвідповідальності, повідомлялася шляхом направлення SMS-повістки на мобільний телефон (а.с. 46) на підставі її заяви (а.с. 42). 
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи, суддя, враховує положення речення 3 ч. 1 ст. 268 КУпАП, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності. Крім того, слід зауважити, що на офіційному сайті «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, у режимі онлайн фіксуються дата і час кожного судового засідання всіх справ, які розглядаються судами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ст. 126 КУпАП, не є обов`язковою.
За таких обставин справа вирішується за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Розглянувши справу та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшла до висновку про винуватість ОСОБА_1 в правопорушеннях передбачених ст.124, ст.122-4, ч. 5 ст. 126 КУпАП, зокрема, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів;залишення водієм транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні;у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Так, вина ОСОБА_1 доведена обставинами, викладеними у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 654308 (а.с. 29), серії ЕПР1 № 654316 (а.с. 15), серії ЕПР1 № 654327 (а.с. 1) від 01 травня 2026 року, рапортом ст. інспектора-чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Сідлецького Д.В. від 28 квітня 2026 року (а.с. 30), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_2 (а.с. 33), схемою місця ДТП (а.с.32), письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 34), ОСОБА_2 (а.с. 31), ОСОБА_1 (а.с. 35), копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5231531 від 15 липня 2025 року про те, що ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 11), фотокартками пошкодженого автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 (а.с. 40-41).
Мірою відповідальності особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Частиною 2 статті 36 КУпАП встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Санкція статті 122-4 КУпАП перебачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. 
Відповідальність за ст. 124 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. 
З урахуванням приписів ч. 2 ст. 36 КУпАП в даній справі стягнення щодо ОСОБА_1 слід застосувати те, що передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
При цьому, враховуючи обставину, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала взагалі, та вирішуючи питання про можливість застосування до неї стягнення у виді позбавлення права керувати ТЗ, суддя керується таким:
Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.
У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст цієї норми свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
При призначенні стягнення суд також враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20: «… покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції … і полягає у забороні керувати транспортними засобами». «Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом , а також нівелює попереджувальну мету покарання». Таким чином ОП ККС ВС дійшла висновку, що «суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами».
Отже, законодавець у санкції частини 5 статті 126 КУпАП визначив як основне обов`язкове стягнення штраф з обов`язковим додатковим стягненням - позбавленням права керування транспортними засобами. Вказане положення є імперативним щодо позбавлення права керування транспортним засобом, і таке стягнення має бути застосовано безальтернативно. 
При цьому дискреція суду можлива лише щодо строку застосування такого заходу.
У цій справі суддя вважає за правильне та достатнє, з огляду на сукупність адміністративних правопорушень, застосувати щодо ОСОБА_1 обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість років.
Щодо питання про можливість та потребу застосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суддя враховує, що автомобіль «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1 , на якому ОСОБА_1 вчинила правопорушення, належить іншій особі - ОСОБА_4 (а.с. 37). За такої обставини не вбачаю за необхідне вилучати цей ТЗ.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ч. 2 ст. 36, ст. 122-4, 124, ч. 5 ст. 126, ст. 40-1, ст.ст. 221, 283, 284, 287, 294, 307, 308 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя
П О С Т А Н О В И Л А:
Визнати винною ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , піддати адміністративному стягненню, встановленому ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути із ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: _____________