П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/4044/25	

Головуючий І інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Голуб В.А., Скрипченка В.О.,
за участю секретаря - Брижкіної І.О., представника позивача - Урєкє А.В. та представника третьої особи - Єсипенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський Припортовий Завод» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 28.11.2025р.) у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Акціонерного товариства «Одеський Припортовий Завод» та третьої особи - Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення дебіторської заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
10.02.2025р. Центральне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до АТ «ОПЗ» та 3-ї особи - ДПЗД «Укрінтеренерго», в якому просило суд стягнути дебіторську заборгованість у розмірі 286 403 229,08 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за третьою особою ДПЗД «Укрінтеренерго», відповідно до інформаційно-комунікаційної системи ДПС «Податковий блок», обліковується «податковий борг» у загальному розмірі 483 256 279,09 грн., який складається як із «самостійно задекларованих», так і з інших «узгоджених» податкових зобов`язань. Однак, враховуючи те, що погашення вказаної вище заборгованості з боку 3-ї особи неможливо, позивачем було заявлено стягнення на «дебіторську» заборгованість третьої особи у сумі, рівній такій заборгованості з боку відповідача на користь третьої особи. 
За наслідком проведення всіх можливих інших заходів щодо стягнення заборгованості та їх безрезультатності, позивач у порядку п.87.5 ст.87 ПК України звернувся до суду з вимогою про стягнення суми дебіторської заборгованості з відповідача в якості погашення податкового боргу третьої особи.
Представник відповідача, у свою чергу, надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Представник третьої особи у своїх письмових поясненнях підтримав позов та позицію позивача у справі, наголосивши на обґрунтованості суми дебіторської заборгованості, що виникла у відповідача - АТ «ОПЗ» перед ДПЗД «Укрінтеренерго». Із урахуванням укладеного, на підставі судового рішення у справі №320/48538/24 та укладеного договору №1198/6/31-00-13-02-06 про переведення права вимог дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган від 28.01.2025р., визнав вимоги податкового органу обґрунтованими.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року (ухваленим в порядку письмового провадження) позов Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задоволено повністю. Стягнуто дебіторську заборгованість, строк погашення якої настав та право вимоги якої було переведено на контролюючий орган у рахунок погашення податкового боргу ДПЗД «Укрінтеренерго», кошти з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих АТ «ОПЗ» та з рахунків у системі електронного адміністрування ПДВ, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів по АТ «ОПЗ» на загальну суму 286 403 229,08 грн.
Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, відповідач 30.12.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2025р. і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2026р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.
03.02.2026р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. та від 05.02.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.04.2026р. о 13:30 год.
09.02.2026р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
У судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача (апелянта), будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився без поважних причин. 
Представники позивача та 3-ї особи в судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення апеляційної скарги та мотивовано наполягали на залишенні її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції без змін.
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, а також виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних правових підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Третя особа - ДПЗД «Укрінтеренерго» (ЄДРПОУ: 19480600) зареєстрована в органах державної реєстрації як суб`єкт господарської діяльності, є платником податків та перебуває на податковому обліку у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
У відповідності до довідки заступника начальника Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.02.2025р. №1487/6/31-00-13-02-06 у ДПЗД «Укрінтеренерго», станом на 03.02.2025р., рахується податковий борг у розмірі - 483 256 279,09 грн., а саме:
- частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) (ккдб 21010100) у сумі 441 392 473,05 грн.;
- податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності (ккдб 11020100) у сумі 41 862 781,33 грн;
- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (ккдб 14010100) у сумі 1 024,71 грн.
06.03.2023р. позивачем було винесено рішення за №4/3-3100 про те, що заступник начальника Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Пужай-Череда А.М., відповідно до п.95.5 с.т95 ПК України, вирішила здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягненню безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ ДПЗД «Укрінтеренерго».
Позивач надсилав до банківських установ, обслуговуючих відповідача, платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) коштів від 30.09.2024р. №13064/31-00-13-02-20, від 12.09.2024р. №12663/31-00-13-02-20, №12665/31-00-13-02-20 та №12662/31-00-13-02-20, які були повернуті без виконання згідно з постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022р. №163, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках, тому податковий борг не погашено.
12.03.2020р. та 09.06.2020р. позивачем було прийнято рішення про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) ДПЗД «Укрінтеренерго» у податкову заставу.
17.03.2020р., 19.06.2020р. і 25.06.2020р. податковим керуючим/посадовою (службовою) особою контролюючого органу було складено акти опису майна №4, №23, №24 та №25.
03.04.2024р. позивач прийняв повідомлення про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків ДПЗД «Укрінтеренерго», яке було отримано в.о. директора ДПЗД «Укрінтеренерго» Котляренко Д.
13.11.2023р. Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до ДПЗД «Укрінтеренерго» з листом за вих.№11706/6/31-00-13-01-06, в якому просило надати перелік усіх дебіторів станом на останню звітну дату, а також належним чином завірені копії договорів, на підставі яких виникла дебіторська заборгованість.
17.11.2023р. позивач звернувся до ДПЗД «Укрінтеренерго» з листом за №11944/6/31-00-13-01-06, в якому просив для оперативного реагування надати в 10-денний термін перелік усіх дебіторів з сумами актуальної дебіторської заборгованості, відповідних договорів, оформлених належним чином, а також всі документи, що свідчать про право таких вимог, для можливості визначення дебіторської заборгованості, як джерело погашення податкового боргу ДПЗД «Укрінтеренерго».
30.11.2023р. листом №44/05-1561, ДПЗД «Укрінтеренерго» направлено до податкового органу відповідну інформацію щодо дебіторської заборгованості та стану проведення претензійної роботи зі споживачами ДПЗД «Укрінтеренерго» станом на 01.01.2024р.
У подальшому, податковим органом було складено Договір про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган, між ДПС України, в особі Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як її відокремленого підрозділу, з однієї сторони, та ДПЗД «Укрінтеренерго» з іншої сторони.
Пунктом 1 Договору визначено, що у порядку та на умовах, визначених Договором, платник податків переводить на контролюючий орган своє право вимоги дебіторської заборгованості АТ «ОПЗ» за спожиту електричну енергію, а контролюючий орган набуває право вимоги дебіторської заборгованості дебітора, належне такому платнику податків, загальною сумою 286 403 229,08 грн.
24.10.2024р. рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/48538/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025р., зобов`язано ДПЗД «Укрінтеренерго» укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган в особі Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2024р. у справі №320/48538/24 ДПЗД «Укрінтеренерго» уклало відповідний договір №1198/6/31-00-13-02-06 про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган від 28.01.2025р.
Також, ДПЗД «Укрінтеренерго» повідомлено відповідача - АТ «ОПЗ» про переведення права вимоги дебіторської заборгованості листом від 29.01.2025р. №44/11-133, направленого на поштову адресу 30.01.2025р.
Між ДПЗД «Укрінтеренерго», яке виконує функції постачальника «останньої надії», та діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018р. №1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018р. №1023-р (із змінами), відповідно до ст.64 Закону України «Про ринок електричної енергії», «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (затв. постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 із змінами), та АТ «ОПЗ» укладено ряд Договорів про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Загальний розмір спожитої відповідачем електричної енергії постачальника «останньої надії» за період: 20.07.2022р. - 30.11.2023р., за даними ОСР - АТ «ДТЕК Одеські електромережі» складає 51 351 988 кВт*год. на суму 286 403 229,08 грн. (з ПДВ).
29.01.2025р. позивачем було підготовлено та направлено адресу АТ «ОПЗ» лист-повідомлення №1275/6/31-00-13-02-06 відносно переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган.
Однак, відповідачем таку вимогу виконано так і не було.
З метою стягнення вказаної суми дебіторської заборгованості з відповідача у примусовому порядку, позивач, в порядку п.87.5 ст.87 ПК України звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та задовольняючи даний позов, суд попередньої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності достатніх підстав для їх задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Як визначено ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (або вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; із дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема із дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010р. №2755-VI.
У розумінні пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Виконанням податкового обов`язку, у силу п.38.1 ст.38 ПК України, є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 87.1 ст.87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або ж погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема, корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Як передбачено у п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 Кодексу, мають право, зокрема, звертатися до суду щодо: стягнення з дебіторів платника податків, який має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків (пп.20.1.35 п.20.1 ст.20 ПК України) і зобов`язання платника податків, який має податковий борг, укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості цього платника на контролюючий орган (пп.20.1.35-1 п. 20.1 ст. 20 ПК України).
Згідно з п.87.5 ст.87 ПК України, у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.
Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.
Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. 
Контролюючий орган повідомляє платнику податків про таке надходження в п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.
У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір.
Виходячи з вимог п.95.22 ст.95 ПК України, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. 
Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. 
Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.
Так, наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017р. за №585 затверджено «Порядок використання дебіторської заборгованості та/або майна юридичної особи як джерел погашення податкового боргу платника податків та/або відокремленого підрозділу юридичної особи».
Відповідно до п.1 Розділу І Порядку №585, його розроблено відповідно до п.п.87.5, 87.6 ст.87 та п.95.22 ст.95 глави 9 розділу II ПК України і визначає механізм стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків та майна юридичної особи у разі відсутності у платника податків, що є філією, відокремленим підрозділом юридичної особи, майна, достатнього для погашення його грошового зобов`язання або податкового боргу.
У разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або якщо у платника недостатньо коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків. 
Сума дебіторської заборгованості, яка є джерелом погашення податкового боргу, визначається на підставі даних бухгалтерського і аналітичного обліку платника податків, договорів, оформлених належним чином (п.3 Розділу І Порядку №585).
У разі згоди платника податків контролюючий орган укладає договір з таким платником податків. 
За правилами абз.1 та 3 п.4 Розділу ІІ Порядку №585, у разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладання з контролюючим органом договору стосовно переведення права вимоги дебіторської заборгованості контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір.
Згідно з п.6 цього Розділу, визначення такої дебіторської заборгованості здійснюється шляхом перевірки контролюючим органом дебіторської заборгованості, яка відображена на рахунках бухгалтерського обліку платника податків та в аналітичному обліку. Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платника податків про таке надходження у п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.
Платник податків передає контролюючому органу всі документи, що свідчать про право вимоги (п.7 Розділу ІІ Порядку №585).
У силу вимог п.8 Розділу ІІ Порядку №585, у договорі обов`язково зазначається, що платник податків переводить на контролюючий орган своє право вимоги до дебітора в рахунок погашення податкового боргу.
За змістом п.9 Розділу ІІ Порядку №585, платник податків та орган стягнення повідомляють дебітора про переведення на контролюючий орган права вимоги. Повідомлення про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган складається за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.
Відповідно до п.10 Розділу ІІ Порядку №585, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.
За п.п.11-13 цього ж Розділу, така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності. 
При цьому, до моменту стягнення контролюючим органом у судовому порядку дебіторської заборгованості платежі продовжують надходити на рахунки платника податків, що має податковий борг.
Надходження за дебіторською заборгованістю негайно спрямовуються в рахунок погашення податкового боргу.
Положеннями п.14 Розділу ІІ Порядку №585 визначено, що контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.
Колегія суддів наголошує на тому, що загальний розмір спожитої відповідачем електричної енергії постачальника «останньої надії» за період: 20.07.2022р. по 30.11.2023р. за даними ОСР - АТ «ДТЕК Одеські електромережі» складає 51 351 988 кВт*год. на суму 286 403 229,08 грн. (з ПДВ).
На виконання вимог публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», ДПЗД «Укрінтеренерго» та відповідно до Звітів ОСР - АТ « ДТЕК Одеські електромережі» за спожиту АТ «ОПЗ» електричну енергію за період перебування у постачальника «останньої надії», за період липень 2022р. по грудень 2023р. сформовані наступні рахунки та акти:
- рахунок №000000206539/13/О07/32713 від 10.08.2022р. у відповідності до даних оператора системи розподілу обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становлять 32 933 кВт год. за період липень 2022р. на суму 5 055 936,74 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.07.2022р. №025202;
- рахунок №000000206539/13/О08/3385 від 19.09.2022р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 447 900 кВт год. по 2 класу становить 6 071,00кВт год. за період серпень 2022р. на суму 14 864 495,78 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.08.2022р. №026448;
- рахунок №000000206539/13/О09/34869 від 07.10.2022р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 192 500 кВт год. по 2 класу становить 16 612 кВт. год. за період вересень 2022р. на суму 15 428 845,69 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.09.2022р. №027448;
- рахунок №000000206539/13/О10/35905 від 08.11.2022р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 241 467 кВт год. по 2 класу становить 6 366 кВт. год. за період жовтень 2022р. на суму 18 245 481,36 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2022р. №028484;
- рахунок №000000206539/13/О11/37161 від 12.12.2022р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 098 285 кВт год. по 2 класу становить 6 538 кВт. год. за період листопад 2022р. на суму 17 828 936,88 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.11.2022р. №029727;
- рахунок №000000206539/13/О12/39316 від 10.01.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 2 579 415 кВт год. по 2 класу становить 123 586 кВт. год. за період грудень 2022р. на суму 14 483 881,26 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.12.2022р. №031916;
- рахунок №000000206539/13/О01/40674 від 09.02.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 164 405 кВт год. по 2 класу становить 14 486 кВт. год. за період січень 2023р. на суму 19 227 000,78 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2023 №033140;
- рахунок №000000206539/13/О02/43124 від 08.03.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 2 563 967 кВт год. по 2 класу становить 15 537 кВт. год. за період лютий 2023р. на суму 16 238 369,76 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2023р. №035560;
- рахунок №000000206539/13/О03/45409 від 10.04.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 340 461 кВт год. по 2 класу становить 13 298 кВт. год. за період березень 2023р. на суму 20 225 782,69 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2023р. №037859;
- рахунок №000000206539/13/О04/46916 від 08.05.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 283 183 кВт год. по 2 класу становить 9 491 кВт. год. за період квітень 2023р. на суму 17 908 182,18 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.04.2023р. №039318;
- рахунок №000000206539/13/О05/49074 від 12.06.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 127 496 кВт год. по 2 класу становить 3 538 кВт. год. за період травень 2023р. на суму 15 546 109,82 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.05.2023р. №041469;
- рахунок №000000206539/13/О06/50472 від 10.07.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 040 215 кВт год. по 2 класу становить 1 881 кВт. год. за період червень 2023р. на суму 14 419 279,50 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.06.2023р. №042847;
- рахунок №000000206539/13/О07/51607 від 09.08.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 359 666 кВт год. по 2 класу становить 1 969 кВт. год. за період липень 2023р. на суму 17 094 478,73 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.07.2023р. №043970;
- рахунок №000000206539/13/О08/52943 від 12.09.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 380 866 кВт год. по 2 класу становить 2 066 кВт. год. за період серпень 2023р. на суму 19 875 767,44 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.08.2023р. №045310;
- рахунок №000000206539/13/О09/54471 від 10.10.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 094 573 кВт год. по 2 класу становить 1 650 кВт. год. за період вересень 2023р. на суму 20 635 521,28 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.09.2023р. №046832;
- рахунок №000000206539/13/О10/55786 від 08.11.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 3 029 810 кВт год. по 2 класу становить 2 398 кВт. год. за період жовтень 2023р. на суму 19 126 889,10 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2023 №048125;
- рахунок №000000206539/13/О11/57887 від 08.12.2023р. у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії по 1 класу становить 2 954 571 кВт год. по 2 класу становить 6 111 кВт. год. за період листопад 2023р. на суму 20 198 269,99 грн. (з ПДВ), та Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.11.2023р. №050204;
Слід зазначити, що вказані обставини відповідачем жодним чином не заперечуються та не спростовуються.
Як беззаперечно встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, у відповідності до довідки заступника начальника Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.02.2025р. за вих.№1487/6/31-00-13-02-06 станом на 03.02.2025р. у відповідача рахується «податковий борг» у розмірі 483 256 279,09 грн., а саме:
- частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) (ккдб 21010100) у сумі 441 392 473,05 грн.;
- податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності (ккдб 11020100) у сумі 41 862 781,33 грн;
- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (ккдб 14010100) у сумі 1 024,71 грн.
У подальшому, як свідчать матеріали справи, на виконання судового рішення від 24.10.2024р. у справі №320/48538/24 ДПЗД «Укрінтеренерго» уклало договір від 28.01.2025р. №1198/6/31-00-13-02-06 про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган.
Також, ДПЗД «Укрінтеренерго» письмово повідомило АТ «ОПЗ» про переведення права вимоги дебіторської заборгованості, що підтверджується листом від 29.01.2025р. №44/11-133, направленим на поштову адресу відповідача 30.01.2025р.
Отже, враховуючи вищевказані обставини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що усі передумови для заявлення стягнення у порядку, визначеному у вказаному позові, позивачем було дотримано.
У цьому контексті, колегія суддів також вказує, що за змістом ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Строк позовної давності, згідно з умовами Розділу «позовна давність» Комерційної пропозиції, був збільшений: щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років, щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до ПК України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022р.), внесено зміни, зокрема, до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України шляхом доповнення п.19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст.257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786 та 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії» та, у подальшому, Законом України «Про внесення змін до ЦК України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023р. №3450-IX (набрав чинності 30.01.2024р.), у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.19 викладено в такій редакції: « 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64/2022 (затв. Законом України від 24.02.2022р. №2102-IX), перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Верховний Суд в аналогічних правовідносинах, зокрема, у постанові від 17.09.2024р. у справі №910/11759/22 виходить з того, що законодавцем визначено автоматичне продовження строків, зазначених в ЦК України без будь-яких умов та застережень, у зв`язку з цим, беручи до уваги пряму вказівку, викладену у п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у редакції Закону №2120-IX, є окремим застереженням стосовно календарного періоду застосування цієї норми та стосовно поширення цієї норми (всієї) на правовідносини у часі. 
Таким чином, для даних правовідносин існує спеціальна позовна яка не пропущена навіть з урахуванням законодавчих змін, що подовжують відповідний строк.
Що ж стосується доводів відповідача про незастосування податковим органом всіх механізмів стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, то суд 1-ї інстанції цілком вірно вказав на те, що позивачем надсилалися до банківських установ, обслуговуючих відповідача, наступні платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) коштів від 30.09.2024р. №13064/31-00-13-02-20, від 12.09.2024р. №12663/31-00-13-02-20, №12665/31-00-13-02-20, №12662/31-00-13-02-20, які були повернуті без виконання згідно постанови Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках, тому податковий борг не погашено.
12.03.2020р. та 09.06.2020р. позивачем було прийнято рішення про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків третьої особи - ДПЗД «Укрінтеренерго» у податкову заставу.
17.03.2020р., 19.06.2020р. і 25.06.2020р. податковим керуючим/посадовою (службовою) особою контролюючого органу складено акти опису майна №4, №23, №24 та №25.
У подальшому, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків зверталось до Окружного адміністративного суду м.Києва із адміністративним позовом, в якому просило суд надати дозвіл на реалізацію майна ДПЗД «Укрінтеренерго», яке перебуває у податковій заставі з метою погашення усієї суми податкового боргу боржника.
Разом із тим, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2025р. у справі №640/8855/22 у задоволенні вказаного позову - відмовлено.
Доводами ж апеляційної скарги жодним чином не спростовано наявність у АТ «ОПЗ» перед ДПЗД «Укрінтеренерго» дебіторської заборгованості, у загальному розмірі - 286 403 229,08 грн., строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, а тому суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підставі для задоволення заявлених позовних вимог, а саме погашення податкового боргу шляхом стягнення з відповідача суми дебіторської заборгованості.
Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не залишає поза увагою і той факт, юрисдикція адміністративних судів, згідно з п.5 ч.1 ст.19 КАС України, поширюється також на справи у публічно-правових спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Згідно з абз.1 п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Так, виходячи з наведеного вище правового регулювання, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачу саме як контролюючому органу (суб`єкту владних повноважень в розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України) надано право звернення до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. При цьому, варто наголосити на тому, що законодавчо визначений порядок стягнення податкового боргу за рахунок дебіторської заборгованості платника податків чітко передбачає укладення контролюючим органом з платником податків договору стосовно переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості.
А тому, приймаючи до уваги, що звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, є одним із способів погашення податкового боргу, колегія суддів доходить висновку, що звертаючись до суду з цим позовом, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків орган діяло в порядку та у спосіб, передбачені законом, виконуючи надані їй публічно-владні функції.
Оскільки в даних правовідносинах контролюючий орган здійснює передбачені законом заходи стосовно стягнення податкового боргу, використовуючи передбачені податковим законодавством України механізми, відсутні будь-які підстави вважати, що між позивачем як суб`єктом владних повноважень та відповідачем у справі виникли цивільно-правові та/або господарсько-правові відносини.
Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є помилковими і безпідставними та відхиляються колегією суддів.
Інші ж доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
До того ж, одночасно також необхідно звернути увагу й на те, що аналогічна правова позиція з цих спірних питань вже була викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025р. у справі №160/4286/25, а також від 17.06.2025р. у справі №160/2411/25.
Слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. 
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення має засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський Припортовий Завод» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 27.04.2026р.

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.А. Голуб 

В.О. Скрипченко