Єд. унік. № 243/3426/26
Провадження № 3/243/1609/2025

ПОСТАНОВА
Іменем України

04 травня 2026 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміна Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області надійшли справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 090765 від 04 квітня 2026 зазначено, що 04.04.2026 о 12 годині 05 хвилин в м.Слов`янськ по вул. Свободи буд.40 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 090766 від 04 квітня 2026 року зазначено, що 04.04.2026 о 12 годині 05 хвилин в м.Слов`янськ по вул. Свободи буд.40 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленою права керування транспортним засобом, чим порушила вимоги п. 2.1а ПДР України, та скоїла правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. Правопорушення вчинено повторно протягом року.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася попри належне повідомлення, про причини неявки суду не повідомила. 
Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП визнається повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Відповідно до п. 2.1а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Визначення терміну “керування транспортним засобом” було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні”, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора – водія під час навчання учнів – водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що “само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування”.
З огляду на викладене, слід зазначити, що керуванням транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або відмова від проходження огляду за наявності ознак сп`яніння.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень до матеріалів справи додано відеозаписи, з яких не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З вказаних відео можливо встановити, що службовий автомобіль поліції рухається за транспортним засобом ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , наздоганяє його. Транспортний засіб ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 зупиняється на газоні, з передньої пасажирської двері автомобіля виходить особа чоловічої статі, після чого автомобіль хитається, і з цієї ж двері виходить ще одна особа чоловічої статі. Далі поліцейський запитує у вищевказаного чоловіка хто саме з них керував транспортним засобом, після чого один з чоловіків говорить, що наразі зателефонує дружині і вона принесе його документи. Більше в автомобілі ніхто не знаходився, тобто очевидним є факт, що транспортним засобом керував один з двох чоловіків, що вийшли з передньої пасажирської двері автомобіля, а саме той, який другим вийшов з передньої пасажирської двері. Далі, через деякий час, на відео зафіксовано, як до транспортного засобу з боку проїзної частини підходить жінка, яка назвалась ОСОБА_1 та на питання поліцейських підтвердила, що саме вона керувала вказаним транспортним засобом. 
Отже, факт керування транспортним засобом на відеозаписі зафіксований, але вказаним транспортним засобом керувала не ОСОБА_1 , а особа чоловічої статі, анкетні дані якої поліцейськими не встановлювались.
За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Ураховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд робить висновок, що викладені в протоколах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протоколи про адміністративне правопорушення не можна визнати доказами вини останньої у розумінні ст. 251 КУпАП.
Отже, склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній.
Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки суду не надано безспірних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, суддя вважає, що її вина належним чином не доведена, достатніх доказів її вини не зібрано, тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складів правопорушень.
На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 130, ч.5 ст.126, ст. ст. 247, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. 

Суддя Н.О. Дюміна