справа № 619/3000/26
провадження № 2/619/1907/26

РІШЕННЯ
іменем України
06 липня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області	
у складі	головуючого – судді	Болибока Є.А.	
за участю	секретаря судового засідання	Ломанової І.А.	

Справа № 619/3000/26
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: Харківська філія ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ»;
представник позивача: Денисенко І.А.; 
відповідач: ОСОБА_1 ;
представник відповідача: Москаль Р.Б., 
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про стягнення вартості послуги з розподілу природного газу, 
Стислий виклад позиції позивача.
04 травня 2026 року Харківська філія ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», в особі представника Денисенко І.А., через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 вартості послуги з розподілу природного газу станом на 01.03.2026 в сумі 23 293,29грн. 
В обгрунтування позову посилалося на те, що фактом приєднання до умов публічного договору ОСОБА_1 до умов Договору є: 1) забезпечення його домоволодіння природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживача (за адресою: АДРЕСА_1 ) до газорозподільної системи; 2) часткова оплата рахунку за надані послуги з розподілу природного газу (14.07.2024 500 (п`ятсот) грн у банку АТ КБ «ПриватБанк») . Отже, між сторонами виникли договірні відносини щодо надання ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» послуг з розподілу (доставки) природного газу до будинку Споживача, а останній прийняв ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту). Обов`язкова наявність двосторонньої підписаної угоди між надавачем та споживачем послуг законом не передбачена. За умовами укладеного між сторонами договору персоніфікованими даними споживача є: ЕІС-код 56XM33A927756040, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 . Відповідач обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на нього особовим рахунком № НОМЕР_1 . Відповідно до пункту 1 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. За відомостями з Державного реєстру речових прав, відповідач є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач - є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, зокрема надає послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 . Згідно до виписки з особистого рахунку відповідача сума заборгованості за послуги розподілу природного газу станом на 01.05.2026 складає 23293, 29 грн, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача – адвокат Швець С.В. просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Газорозподільчі мережі України» у особі Харківської філії про стягнення з ОСОБА_1 вартості послуги з розподілу природного газу станом на 01.03.2026 в сумі 23 293, 29 грн відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що обставини, на які посилається позивач не відповідають фактичним обставинам взаємовідносин між сторонами. Позивач не має технічної можливості забезпечити надання послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , бо згідно листа ПФ «Юнона», направленого на адресу відповідача, саме ПФ «Юнона» виступає споживачем послуг з розподілу природного газу на території села Черкаська Лозова, як власник складових газорозподільної системи. ТОВ «Газорозподільчі мережі України» у особі Харківської філії, за твердженням ПФ «Юнона», не укладало договору із ПФ «Юнона» про користування складовими газорозподільної системи у селі Черкаська Лозова, а отже твердження позивача, що воно надає послуги із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території села Черкаська Лозова, у тому числі до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають дійсності. Відповідачка помилково сплатила на користь позивача 500,00 грн. за послуги, які позивач не надає і не може надавати, тому у квітні 2026 року звернулася до позивача із заявою про повернення помилково сплачених грошових коштів. Однак у своїй відповіді 09.04.2026 позивач фактично ухилився від виконання законної вимоги відповідача. Таким чином, доводи, на які посилається позивач як на підставу позову – безпідставні, з огляду на те, що позивач не має технічної можливості надавати послуги, за які він вимагає грошові кошти у відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог судом має бути відмовлено у повному обсязі.
У відповіді на відзив представник позивача просить не брати до уваги безпідставні та не обгрунтовані заперечення відповідача. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Вказує, що відповідач у своєму відзиві посилається на лист без номеру та дати, в якому Приватна фірма «ЮНОНА» визначає себе власником складових газорозподільної системи, яка розташована на території Харківської області (с. Черкаська Лозова Харківського району), та виступає споживачем послуг з розподілу природного газу. Твердження щодо власності на Приватної фірми «ЮНОНА» на складові газорозподільної системи, що розташована на території села Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області спростовується рішенням Господарського суду Харківської області від 03.10.2025 у справі № 922/2298/25, яке мотивовано тим, що матеріали справи не містять та Приватною фірмою «ЮНОНА», як стороною, що посилається на такі обставини, не надано доказів того, що саме на замовлення та коштом останньої здійснювалась газифікація села Черкаська Лозова Харківського району Харківської області, що саме Приватною фірмою «ЮНОНА» були надані технічні умови на газифікацію житлового мікрорайону. Не доведено, що саме Приватна фірма «ЮНОНА» є власником спірної газової мережі (її частини), що не підтверджено належними та достатніми доказами у справі. Отже, позивач - є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, у тому числі надає послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 . Зазначену діяльність Позивач здійснює відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП, Регулятор) від 26.12.2022 №1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 28.06.2023 №1131 Оскільки відповідач у добровільному порядку свої зобов`язання по оплаті заборгованості в повному обсязі не виконав, то з метою захисту своїх порушених прав Позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення простроченого грошового зобов`язання, як способу захисту свого майнового права та інтересу. Відповідачем у липні 2024 року було сплачено кошти у сумі 500, 00 грн на поточний рахунок IBAN НОМЕР_2 в Харківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» Оператора ГРМ (код ЄДРПОУ 45051254), які було зараховано в оплату послуг з розподілу природного газу та не підлягають поверненню. Слід зазначити, що звернення відповідача до Оператора ГРМ, щодо повернення «помилково» сплачених коштів, було направлено у квітні 2026 року, а саме після отримання судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 25.03.2026 по справі № 619/1884/26 про стягнення з відповідача на користь Оператора ГРМ вартості послуги з розподілу природного газу у сумі 22000 (двадцять дві тисячі) грн 83 коп та судового збору в розмірі 332 (триста тридцять дві) грн 80 коп за період з 01.07.2023 по 28.02.2026, що може свідчити про зловживання правом відповідачем. Тобто, вольову, усвідомлену діяльність відповідача з недобросовісної реалізації свого суб`єктивного права не за його призначенням, що може заподіяти шкоду майновому інтересу Оператора ГРМ, що є порушенням положень ч. 3 ст. 13 ЦК України. Споживач не звертався до Оператора ГРМ із заявами про припинення розподілу природного газу, а фактично користувався послугами з розподілу природного газу, про що свідчить його споживання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначила, що твердження позивача, що право власності ПФ «Юнона» на складові газорозподільної системи у селі Черкаська Лозова спростовується рішенням Господарського суду Харківської області від 03.10.2025 р. у справі №922/2298/25 є неправдивим і є спробою увести в оману суд, з огляду на те, що як можна переконатися з даних «Судової влади України». Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції якраз доводять протилежне, адже предметом спору у вказаній господарській справі була спроба позивача визнати укладеним договір експлуатації складових газорозподільної системи у селі Черкаська Лозова, що належить ПФ «Юнона». Тому у цій частині відповіді позивача на її відзив якраз доводить, що він не має права і технічної можливості забезпечити надання послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , бо власником складових газорозподільної системи у селі Черкаська Лозова є ПФ «Юнона». Крім того, позивач у відповіді позивача на її відзив не надав будь-яких доказів того, що він є власником складових газорозподільної системи у селі Черкаська Лозова. Факт наявності відповідної ліцензії у позивача надає йому право на зайняття певним видом господарської діяльності, але не підтверджує технічну можливість забезпечити надання послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 і її фактичне надання. Відповідь позивача на її відзив також підтверджує необхідність залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватну фірму «Юнона». Отже, у цій частині відповідь позивача на її відзив є необґрунтованою, а міркування позивача щодо типового договору – взагалі не стосуються справи, бо позивач не може довести, що він може надати відповідну послугу. Що ж стосується сплати нею у липні 2024 на рахунок позивача 500,00 грн, то як я зазначала у своєму відзиві вона цю суму сплатила помилково, через застосунок у «ПриватБанку». І нічого дивного у тому, що вона звернулася до позивача із заявою про повернення цієї суми у квітні 2026 року немає, тому що саме із наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 25.03.2026 р. їй і стало відомо, що оплата була помилковою. Тому у цій частині доводи позивача також безпідставні, і він маніпулятивно надає цьому факту надмірного значення, адже головним питанням у цьому спорі є доведення позивачем факту, що він не лише має право на надання відповідної послуги, а й технічну можливість забезпечити надання послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 . За таких обставин, як вона і стверджувала у своєму відзиві, позовні вимоги є необґрунтованими.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
05 травня 2026 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено перше судове засідання на 09 год 30 хв 02 червня 2026 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 19 травня 2026 року, але не менше п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 25 травня 2026 року. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 28 травня 2026 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
15 травня 2026 року представник відповідача адвокат Швець С.В. через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву.
19 травня 2026 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив.
25 травня 2026 року відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала до суду заперечення на відповідь на відзив.
25 травня 2026 року відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання про відкладення судового засідання.
02 червня 2026 року судове засідання відкладено на 13 год 00 хв 01 липня 2026 року. 
01 липня 2026 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про залучення ПФ «Юнона» до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відмовлено.
У судовому засіданні представник позивача Денисенко І.А. просила задовольнити позов з підстав, які зазначені у ньому та відповіді на відзив. 
У судовому засіданні представник відповідача адвокат Москаль Р.Б. заперечував проти задоволення позову з підстав, які зазначені у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Харківська філія ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» - є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, зокрема надає послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 .
Підтвердженням (акцептуванням) приєднання до умов публічного договору відповідача є власноруч підписана заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактична сплата за послуги розподілу природного газу по особовому рахунку за адресою споживача та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу (п. 1.3. Договору). 
За умовами укладеного між сторонами договору персоніфікованими даними споживача є: ЕІС-код 56XM33A927756040, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 .  ОСОБА_1 обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на нього особовим рахунком № НОМЕР_1 . 
Відповідно до пункту 1 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. 
За відомостями з Державного реєстру речових прав, відповідач є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з систематичною не сплатою відповідача за послуги розподілу природного газу за адресою об`єкта відповідача, згідно з виписки з особистого рахунку відповідача сума заборгованості за послуги розподілу природного газу складає 23 239,29 грн.
Мотиви суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. 
ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ TOB «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» - є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в Харківській області. В своїй роботі керується Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс), затвердженого постановою Національної комісії/ що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2494, Правилами безпеки систем газопостачання тощо.
Вищезазначена діяльність Товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Ліцензії (див. за посиланням https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vidachu-licenziyi-2-rozpodilu-prirodnogo-gazu-tov-gazorozpodilni-merezhi-ukravini) (постанови від 26 грудня 2022 р. № 1839та 28.06.2023 № 1131).
Підпунктом 3 пунктом 1 глави 1 розділу І Кодексу ГРС встановлено, що дія цього Кодексу ГРС поширюється на операторів газорозподільних систем доступу , замовників та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. 
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГРС та іншими нормативно правовими актами.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті Закону типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. 
Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС, зокрема, передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі – Договір). 
Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1 Договору). 
На виконання пункту 2 Кодексу ГРС типовий договір розподілу природного газу розміщено на веб-сайті Оператора ГРМ та знаходиться у вільному доступі (посилання на офіційний сайт в мережі Інтернет https://grmu.com.ua/). 
Умови цього Договору однакові для всіх споживачів. 
Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору). 
Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Судом установлено, що за умовами укладеного між сторонами договору персоніфікованими даними споживача є: ЕІС-код 56XM33A927756040, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 . Відповідач обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на нього особовим рахунком № НОМЕР_1 . 
Відповідно до пункту 1 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. 
За відомостями з Державного реєстру речових прав, відповідач є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з розділом ІХ глави 4 пункту 4 Кодексу ГРС, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. 
У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно наддасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. 
Отже, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
У зв`язку з систематичною не сплатою відповідача за послуги розподілу природного газу за адресою об`єкта відповідача, згідно з виписки з особистого рахунку відповідача сума заборгованості за послуги розподілу природного газу станом на 01.05.2026 складає 23 239,29 грн.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її спричинила.
На час розгляду справи відповідачем не надано відомостей про сплату вартості послуги з розподілу природного газу.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Харківської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» вартості послуги з розподілу природного газу у розмірі 23 293,29 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати вартості послуги з розподілу природного газу.
Отже, суд з урахуванням усіх обставин справи, вважає доведеним вимоги позивача про стягнення вартості послуги з розподілу природного газу.
Також суд відмічає таке.
Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З метою безумовного дотримання цього конституційного принципу статті 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України також гарантують те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.
Так, у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.
Зв`язок принципів змагальності та рівності акцентовано також у деяких рішеннях Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).
У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).
Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття «право на справедливий суд», що гарантоване Конвенцією.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» (заява №4241/03, п. 50), в аспекті змагальності, наголошується на тому, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору оцінку фактів, яку їм було надано в межах національного провадження, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд; стаття 6 Конвенції, в той же час, не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або способів їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами. Аналогічна позиція також міститься у рішенні в справі «Олюджіч проти Хорватії» (Olujic v Croatia), №22330/05, п. 77).
В інших рішеннях цього Суду сформовані такі підходи до розуміння принципу змагальності: згідно зі статтею 19 Конвенції обов`язок Суду полягає у забезпеченні дотримання зобов`язання, що здійснюються Договірними сторонами Конвенції, зокрема, його функція не стосується фактів чи законів, які враховані національним судом, якщо тільки вони не порушили прав та свобод, захищених Конвенцією; Суд не може погодитися принципово та абстрактно з тим, щоб незаконно отримані докази можуть бути допустимими («Schenk v. Switzerland, заява №10862/84, п.п 45-46; «Garcia Ruiz v. Spain», заява №30544/96, п. 28; Spang v. Switzerland, №45228/99, п. 32); Суд повторює, що він не уповноважений замінювати свою оцінку фактичних обставин, зроблену національними судовими органами, проте відповідно до прецедентної практики Суду вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Харківська філія ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» вартість послуги з розподілу природного газу в сумі: 23 293 (двадцять три тисячі двісті дев`яносто три) гривень 29 копійок, стягнуті кошти перерахувати на поточний рахунок IBAN: НОМЕР_2 в Харківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 351823, код ЄДРПОУ 45051254. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» судовий збір в розмірі 2662,40 грн, стягнуті кошти перерахувати на поточний рахунок IBAN: НОМЕР_3 в Харківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ 45051254. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
позивач: Харківська філія ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», місцезнаходження: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1, ідентифікаційний код 45051254; 
відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 . 
Повне судове рішення складено 06 липня 2026 року.

Суддя  Є. А. Болибок