_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/29241/24
Провадження № 2/947/162/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі – Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, який проживає окремо та визначення способу участі у вихованні дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:
17.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просить суд: - визначити порядок участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у вихованні та спілкуванні із малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом: періодичних побачень з сином у вихідні дні з 17.00 год. кожної першої та третьої середи місяця з 17.00 год. до 19.00 год.; кожної другої та четвертої п`ятниці з 17.00 год. до 17.00 год. неділі з ночівлею за адресою проживання батька: АДРЕСА_1 ; спілкування та побачень в день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в День захисту дітей (1 червня), на новорічні свята (31 грудня та 2 січня) з 14.00 до 17.00 години; - встановити, що ОСОБА_1 має право з метою поліпшення здоров`я і розвитку дитини на спільний відпочинок з сином протягом 14 календарних днів щорічно у будь-якому закладі (санаторій, тощо) за попереднім погодженням з матір`ю дитини згідно медичних рекомендацій; - зобов`язати ОСОБА_2  дотримуватися визначеного та встановленого судом способу, режиму і графіку прийняття участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у зустрічах, спілкуваннях та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перебувати спільно з сином на будь-яких дитячих закладах, які проводить місцеві органи самоврядування у м.Одесі; не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у спілкуванні з сином в дошкільному дитячому закладі, та в школі, а саме: вільно зустрічатися з сином, перебувати на всіх дитячих святах за участю дитини, будь-яких батьківських зборах, бути присутнім на медичних обстеженнях дитини та отримувати інформацію про стан її здоров`я.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2024 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. На виконання ухвали суду 08.10.2024 року надійшла заява про усунення недоліків та сплачено судовий збір у повному обсязі.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 09.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, який проживає окремо та визначення способу участі у вихованні дитини, та запропоновано відповідачу у встановлений законом строк подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов.
06.12.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення підготовчого засідання та ознайомлення з матеріалами справи.
19.12.2024 року представник відповідача адвокат Онищук Г.А. надала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, у подальшому 20.01.2025 року була ознайомлена з матеріалами справи, про що власноручно розписалась.
03.02.2025 року від представника відповідача адвоката Онищук Г.А. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, яким просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі./а.с.52/
28.03.2025 року до суду надійшла заява адвоката Онищук Г.А. про припинення її повноважень як адвоката у даній справі.
02.04.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Тонкошкур І.В. про ознайомлення з матеріалами справи, у подальшому 08.04.2025 року адвокат ознайомився з матеріалами справи, про що власноручно розписався./а.с.92/
12.11.2025 року через канцелярію суду від представника відповідача адвоката Тонкошкур І.В., в інтересах ОСОБА_2 , надійшла зустрічна позовна заява про позбавлення батька ОСОБА_1 батьківських прав.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17.11.2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав повернуто заявнику, у зв`язку з пропуском строку його подання./а.с.128/
Не погодившись з вказаною ухвалою, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Тонкошкур І.В. було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про повернення зустрічного позову від 17.11.2025 року.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10.06.2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Тонкошкур І.В., залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 17.11.2025 року без змін./а.с.184/
02.12.2025 року через канцелярію суду представником позивача адвокатом Гросу В.Є. було надано Висновок Київської районної адміністрації від 28.11.2025 року про визначення способів участі гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гросу В.Є. до судового засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та справу розглянути за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Тонкошкур І.В. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог – Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради Ю.Зелінга до судового засідання не з`явилась, надала заяву, якою висновок Київської районної адміністрації від 28.11.2025 року підтримала, просила розглянути справу за їх відсутності, у вирішенні усіх питань покладаються на розсуд суду.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України).
За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 98 від 02.02.2019 року./а.с.12/ 
Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 03.08.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3489./ а.с.11/
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18.08.2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) - задоволено. Шлюб, зареєстрований 02 лютого 2019 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), реєстрація шлюбу зроблена Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №98 від 02 лютого 2019р., розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу: чоловіка - « ОСОБА_4 », дружини - « ОСОБА_5 ».Рішення суду набрало законної сили 20.09.2022 року./а.с.12/
Як зазначено у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2022 року по цивільній справі № 947/8923/22, майнового спору та спору с приводу місця проживання дитини на час розгляду справи судом не встановлено.
Позивач зазначає, що на дату звернення до суду він проживає у приватному будинку у своїх батьків, за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач та його представник у судовому засіданні пояснили, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, малолітній син проживає разом з матір`ю, позивач мав можливість спілкування з дитиною та брати участь у його вихованні тільки за погодженням з відповідачкою. Періодично відповідач чинила перешкоди, але ж вони не носили системного характеру.
Однак, починаючи з травня 2024 року відповідач унеможливлює спілкування позивача з сином, не погоджує дату, місце та час зустрічей батька з дитиною, не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення позивача у месенджерах, зокрема у «Вайбер», з питань щодо спілкування та зустрічей батька з сином.
Відповідач та її представник у судовому засіданні пояснили, що малолітня дитина ОСОБА_3 ,2019 року народження, зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ., що підтверджено Довідкою про зареєстрованих осіб Департаменту адміністративних послуг Одеської міської ради від 01.06.2023 року./а.с.63/. Відповідач зазначає, що дитина знаходиться на її повному забезпеченні, відвідує Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» № 15, що підтверджується довідкою № 113 від 19.12.2024 року. 
Позивач зазначає, що вона не заперечує спілкуванню дитини з батьком, але останній агресивно поводить себе в спілкуванні з дитиною, може спілкуватися нецензурною мовою або підіймати теми спілкування не за віком дитини, що має негативний вплив на психіку сина, крім того, така поведінка позивача лякає сина та він сам не бажає проводити з ним час та спілкуватись. Також, відповідач звертає увагу суду на той факт, що позивач має заборгованість по аліментним зобов`язанням, що свідчить про неналежне виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини. 
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Так, при вирішення заявлених позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. 
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, що підтверджено у судовому засіданні належними доказами, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
При цьому, суд зауважує про те, що негативна оцінка поведінки батька по відношенню до дитини, не підтверджено жодними доказами з боку відповідача, та фактично носить оціночні судження.
Суд, при встановленні способу спілкування, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) вказала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини.
Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, та у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Судом встановлено, що позивач виявляє активне бажання спілкуватись та зустрічатись із сином, проте мати чинить перешкоди, наслідком яких є звернення позивача до суду та до органу опіки та піклування, в ході розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи стану дитини та встановлення негативного впливу батька на неї, або виклику свідків чи надання психологічного висновку соціальних служб з приводу тиску на дитину, а відтак у суду відсутні підстави для усунення батька від спілкування з дитиною.
Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька із сином.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що з боку відповідача дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, що зумовило, в тому числі, звернення позивача до органу опіки та піклування із заявою про визначення графіку спілкування із донькою, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з дитиною є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Визначаючи способи участі батька у вихованні дитини у даній справі, суд приймає до уваги інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, та вважає, що обґрунтування позовних вимог в частині необхідності визначення участі батька у спілкуванні з сином та встановлення графіку проведення часу із дитиною є слушними.
Крім того, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто чіткої домовленості про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити також порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.
В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з сином буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.
Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.
Відповідно до частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.).
Суд вважає, що доводи позивача про те, що спілкування батька із сином повинно відбуватись за графіком зустрічей, та без присутності матері заслуговують на увагу, з огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 сину виповниться 7 років, проте судом встановлено обмеження - без ночівлі дитини у батька, у святкові дні та на період 14 днів літніх канікул лише за попередньою домовленістю з матір`ю, з урахуванням бажання дитини та його стану здоров`я, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та сприятиме поступовому налагоджуванню відносин між батьком та дитиною.
Крім того, суд роз`яснює відповідачу, що вона не повинна перешкоджати у зустрічах, спілкуванні батьку з сином, а позивачу роз`яснює, що він повинен дотримуватись встановленого графіку спілкування (не забирати дитину раніше, та повертати дитину матері вчасно, не приходить без попередження), оскільки в разі наявності порушень відповідач має право звернутись з заявою до органу опіки та піклування, де батько буде попереджений.
Також, суд роз`яснює, що встановлені в графіку зустрічей години до 17.00год. та до 19.00 год. свідчать про те, що в даний час дитина вже повинна бути вдома за зареєстрованою адресою разом з матір`ю. При цьому, суд зауважує про те, що в зимовий період ( з жовтня по березень включно) цей час скорочується з врахуванням темряви та погодних умов, тому дитина повинна бути вдома за зареєстрованою адресою в 17.00 год., що стосується періоду ( з квітня по вересень включно) дитина повинна бути вдома за зареєстрованою адресою в 19.00 год.) 
Статею 19 Сімейного кодексу України передбачено участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів, зокрема регламентоване наступне.
У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.
Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини
Відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 1749/01-11 від 28.11.2025 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати визначити суду способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом спілкування з нею у такому порядку: -кожної першої та третьої середи місяця з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, без присутності матері дитини; -кожної другої та четвертої суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, без присутності матері дитини; -святкові дні – за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; -14 днів літніх канікул – за попередньою домовленістю з матір`ю дитини./а.с.136/
З урахуванням встановлених службою обставин, та наявних у справі доказів, а також, зважаючи на право та бажання батька на спілкування та виховання сина, суд погоджується із вказаними у висновку рекомендаціями щодо встановлення графіку зустрічей дитини із батьком.
Щодо посилань відповідача про можливість спілкування батька з дитиною лише в її присутності, суд приймає до уваги п. 2 ч. 2 ст. 159 СК України, відповідно до якого суд лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини та підтверджено доказами, може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи.
Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанови Верховного Суду від 07 серпня 2024 року в справі № 742/3278/23 (провадження № 61-7675св24), від 08 травня 2024 року в справі № 638/1269/23 (провадження № 61-15097св23) та інші).
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. 
У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків, та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунками між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.
Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.
Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20) наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року).
Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання, останнього, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється.
Батьками, сторонами у справі, не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні сина, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом його розвитку в психологічному аспекті.
Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання одноособово, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батьком з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою.
Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом.
При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини.
Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини.
Враховуючи викладене, оцінивши наявні у праві докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що сторони фактично не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, з огляду на ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини (7 років), беручи до уваги, що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам.
Також суд вважає, що недоцільне з боку мати обмеження спілкування батька з малолітнім сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини, а також визначити, що у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі з батьком, матір може перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, із врахуванням інтересів дитини, та її стану здоров`я.
Слід вказати, що визначені органом опіки та піклування способи участі у вихованні та спілкуванні дитини із батьком, на переконання суду, відповідатимуть інтересам дитини, сприятимуть уникненню між сторонами конфліктів, забезпечать спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створять умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку щодо виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, що відповідатиме вимогам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
В іншій частині позовних вимог та запропонованих способів участі батька у спілкуванні із дитиною, суд вважає за необхідне відмовити, в зв`язку з їх передчасністю та недоцільністю на даний час з огляду на вік та стан здоров`я дитини.
Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на сталу практику Верховного Суду в такій категорії справ, яка вказує на те, що незалежно від вирішення спору, сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини, зміну графіку спілкування, із врахуванням змін поведінки позивача, відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, що буде відповідати, насамперед, засадам якнайкращого забезпечення інтересів дитини ( Постанова Верховного Суду від 29 травня 2024 року в справі № 354/608/15).
В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2422,40 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2, 7, 19, 141, 157, 158, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 259, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, який проживає окремо та визначення способу участі у вихованні - задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , не чинити перешкод  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначити порядок участі батька  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спілкуванні та вихованні із малолітньою дитиною ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням бажання дитини, та її стану здоров`я, шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, за наступним графіком:
-кожної першої та третьої середи місяця з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, без присутності матері дитини;
-кожної другої та четвертої суботи місяця з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, без присутності матері дитини;
-святкові дні – за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;
-14 днів літніх канікул – за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , не чинити перешкод  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спілкуванні з сином в дошкільному дитячому закладі, та в школі, перебувати разом з сином на дитячих святах, крім того бути присутнім на медичних обстеженнях дитини та отримувати інформацію про стан її здоров`я.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено та підписано 24.06.2026 року.

Суддя            М. В. Гниличенко