СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Харків Справа №922/4820/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.
секретар судового засідання Гаркуша О.Л.
за участю представників сторін:
прокурора – Лахтюк Л.В. (в залі суду) - службове посвідчення №072996 від 01.03.2023
1-го позивача – не з`явився 
2-го позивача – не з`явився 
третьої особи – не з`явився 
1-го відповідача (ДП "ХНАТОБ ім.М.В. Лисенка") – Павлуненко К.Л. (в залі суду) ордер серія АХ №1229855 від 06.01.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2159 від 25.10.2017
2-го відповідача – не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх.687Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.03.2026
у справі №922/4820/24 (суддя Байбак О.І., повне рішення складено 23.03.2026)

за позовом Виконуючого обов`язки керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків
в інтересах держави, в особі: 
1) Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, м. Київ
2) Північно-східного офісу Держаудитслужби, м. Харків
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: 
Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
до відповідачів:
1) Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка", м. Харків
2) Товариства з обмеженою відповідальністю “Група Термік”, м. Харків
про визнання недійсним договору та стягнення 142.620.250,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України та Північно-східного офісу Держаудитслужби до відповідачів - ДП "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка" та ТОВ “Група Термік”, в якій просив суд:
1) визнати недійсним договір підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018, укладений між ДП “Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка і ТОВ “Група Термік”;
2) стягнути з ТОВ “Група Термік” на користь ДП “Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка” 142.620.250,00 грн, а з ДП “Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка” одержані ним за рішенням суду 142.620.250,00 грн стягнути в дохід держави.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.03.2026 у справі №922/4820/24 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 16.03.2026 у справі №922/4820/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить відшкодувати на користь Харківської обласної прокуратури. Прокурор вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема ст.5 Закону України “Про публічні закупівлі”, ст.ст. 15, 16, 203, 215, ч.3 ст.228 ЦК України, а також порушив норми процесуального права, що на думку прокурора призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- господарський суд помилково дійшов висновку про недоведеність спрямованості спірного договору на порушення правового господарського порядку та досягнення мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також необґрунтовано пов`язав можливість застосування ч.3 ст.228 ЦК України із необхідністю доведення майнової шкоди, переплати бюджетних коштів, неналежної якості виконаних робіт, незаконного збагачення відповідача або наявності обвинувального вироку;
- суд першої інстанції не врахував, що встановлений рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2023 №70/93-р/к у справі №2/01-52-19 факт антиконкурентних узгоджених дій ТОВ "Група Термік" та ТОВ "Ремстройсинтез", які призвели до спотворення результатів торгів, свідчить про порушення принципів добросовісної конкуренції, максимальної економії та ефективності, відкритості і прозорості публічних закупівель, підтверджує умисний характер поведінки ТОВ "Група Термік", спрямованої на одержання права на укладення договору підряду не на конкурентних засадах, а також про те, що замовник був позбавлений можливості отримати результат закупівлі, сформований в умовах реальної конкуренції;
- прокурор не погоджується з висновками місцевого суду щодо конфіскаційного характеру наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, та необхідності оцінки пропорційності втручання у право власності відповідача, вважаючи, що зазначена норма є спеціальним цивільно-правовим механізмом реагування на правочини, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, а порушення конкурентних засад публічної закупівлі саме по собі порушує інтереси держави, нівелює мету Закону України "Про публічні закупівлі", підриває ефективність використання бюджетних коштів та створює негативний вплив на економічну безпеку держави;
- прокурор зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, та не врахував раніше сформовану практику Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.06.2018 у справі №910/127/17, від 27.03.2019 у справі №905/1250/18, від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, від 18.09.2024 у справі №918/1043/21, у яких сформовано підхід щодо можливості визнання недійсними договорів, укладених за результатами процедур закупівель, проведених без реальної конкуренції;
- на думку прокурора, висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3456/23 фактично унеможливлюють застосування ч.3 ст.228 ЦК України, оскільки пов`язують застосування цієї норми виключно з необхідністю доведення збитків, незаконного збагачення або наявності обвинувального вироку, тоді як сам факт спотворення результатів закупівлі внаслідок антиконкурентних узгоджених дій уже свідчить про порушення інтересів держави і суспільства;
- господарський суд не надав належної оцінки тому, що недобросовісний учасник закупівлі не може посилатися на захист права мирного володіння майном, отриманим унаслідок спотворення результатів торгів, а застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, є належним і пропорційним способом реагування держави на умисне спотворення результатів публічної закупівлі.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 апеляційну скаргу прокурора залишено без руху, в зв`язку з несплатою судового збору у відповідному розмірі. Витребувано матеріали справи №922/4820/24 з Господарського суду Харківської області.
21.04.2026 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4820/24.
Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури. Встановлено строк до 19.05.2026 для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України. Запропоновано учасникам справи надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України. Призначено розгляд справи на 02.06.2026. Явку сторін визнано не обов`язковою.
11.05.2026 в межах встановленого судом строку від ДП "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.5282), в якому перший відповідач просить апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 16.03.2026 у справі №922/4820 без змін.
Аргументуючи свою позицію у справі, перший відповідач - Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка" - у відзиві на апеляційну скаргу зазначає таке:
- висновки апеляційної скарги про автоматичну недійсність договору у зв`язку із встановленням антиконкурентних узгоджених дій є помилковими, оскільки для застосування ст.ст. 203, 215, ч.3 ст.228 ЦК України необхідним є встановлення не лише формального порушення законодавства, а й спрямованості правочину на досягнення результату, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також наявності умислу сторін на досягнення такого результату;
- правові висновки Верховного Суду, на які посилається прокурор, ухвалені за інших фактичних обставин справ та не підтверджують автоматичної недійсності договору лише з підстав встановлення антиконкурентних узгоджених дій учасників закупівлі;
- у даній справі не встановлено порушень процедури закупівлі з боку замовника, а сам замовник діяв у межах передбаченої законом процедури закупівлі;
- Закон України "Про захист економічної конкуренції" передбачає спеціальні наслідки за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема штрафи, можливість стягнення шкоди та інші заходи реагування, а прокурор, у разі наявності шкоди інтересам держави, не був позбавлений можливості заявити вимоги про її відшкодування;
- позов прокурора фактично ґрунтується не на застосуванні двосторонньої реституції за ст. 216 ЦК України, а на застосуванні наслідків конфіскаційного характеру, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України;
- прокурором обрано неефективний спосіб захисту, оскільки визнання недійсним виконаного договору саме по собі не призведе до поновлення прав та інтересів держави;
- предметом спірного договору є виконані будівельні роботи щодо капітального ремонту будівлі театру, які стали частиною об`єкта нерухомості та не можуть бути відокремлені від будівлі, у зв`язку з чим застосування двосторонньої реституції є неможливим;
- у межах інших судових та кримінальних проваджень не було встановлено фактів завищення вартості робіт чи безпідставного витрачання коштів при виконанні спірного договору;
- відповідач наголошує, що антиконкурентні узгоджені дії, встановлені рішенням Антимонопольного комітету України, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, однак самі по собі не свідчать про порушення цивільного законодавства та не є достатньою підставою для визнання договору недійсним;
- перший відповідач також посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, щодо незастосовності ч.3 ст. 228 ЦК України до подібних правовідносин лише з підстав встановлення антиконкурентних узгоджених дій учасників закупівлі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 розгляд справи було відкладено на 29.06.2026, в зв`язку заявленим прокурором клопотанням про відкладення через необхідність додаткового узгодження процесуальної позиції з органами, в інтересах яких подано позов (Міністерства культури та стратегічних комунікацій України та Північно-східного офісу Держаудитслужби), а також отримання та подання до суду відповідних документів з цього приводу, що потребує додаткового часу.
29.06.2026 на адресу Східного апеляційного господарського суду від прокурора надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи (вх.7174), посилаючись на необхідність отримання позиції Міністерства культури та стратегічних комунікацій України та Північно-східного офісу Держаудитслужби щодо подальшої процесуальної позиції у справі з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23. Представник прокуратури зазначив, що відповіді на направлені зазначеним органам листи станом на день судового засідання не отримані, що, на його думку, унеможливлює належне узгодження подальшої процесуальної позиції прокурора як особи, яка здійснює представництво інтересів держави у даній справі.
Розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення.
При цьому суд враховує, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 розгляд даної справи вже відкладався саме з підстав, наведених представником прокуратури, з метою надання останньому додаткового часу для узгодження процесуальної позиції з органами, в інтересах яких подано позов. Разом із тим станом на день судового засідання доказів отримання відповідної позиції зазначених органів або вчинення інших процесуальних дій, які б об`єктивно перешкоджали розгляду справи по суті, суду не подано.
Крім того, відповідно до вимог статті 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції підлягає розгляду протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. З огляду на обмеженість встановленого законом строку апеляційного розгляду та відсутність належних підстав для його повторного відкладення, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання.
В судовому засіданні 29.06.2026 приймає участь прокурор — Лахтюк Л.Б., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. А також представник першого відповідача ДП "ХНАТОБ ім.М.В. Лисенка" - Павлуненко К.Л., яка просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивачі, другий відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, своїх представників для участі у ньому не направили. Будь-яких заяв чи клопотань щодо причин неявки до суду не надходило.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
ДП «ХНАТОБ» 19.07.2018 оприлюднило в електронній системі закупівель оголошення про проведення відкритих торгів із закупівлі робіт з капітального ремонту будівлі театру (вдосконалення термоізоляційних властивостей, систем теплопостачання, кондиціювання і вентиляції; ідентифікатор UA-2018-07-19-002092-b) з очікуваною вартістю 248.768.089,20 грн.
До участі у торгах допущено двох учасників: ТОВ “Група Термік” із ціновою пропозицією 248.192.497,00 грн та ТОВ “Ремстройсинтез” із пропозицією 248.317.207,00 грн; жоден з учасників свою цінову пропозицію під час аукціону не змінював. За результатами розгляду пропозицій протоколом уповноваженої особи замовника №04/09 від 04.09.2018 переможцем визнано ТОВ “Група Термік” як учасника з найнижчою ціною, пропозиція якого відповідала кваліфікаційним критеріям та технічним вимогам, після чого електронною системою закупівель сформовано повідомлення про намір укласти договір.
17.09.2018 між ДП “ХНАТОБ” та ТОВ “Група Термік” укладено договір підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18, згідно з умовами якого ТОВ «Група Термік» зобов`язується виконати з урахуванням ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 наступні роботи: “Капітальний ремонт будівлі ДП "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" на "Вдосконалення термоізоляційних властивостей будівлі Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка", систем теплопостачання, кондиціювання і вентиляції"» ДК 021:2015: 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт.
Іншими умовами Договору сторони визначили таке:
- ціна договору становить 248.192.497, 00 грн, у тому числі ПДВ 41.365 416,17 грн (п. 3.2 Договору);
- джерела фінансування робіт по договору: цільові бюджетні кошти, виділені на капітальний ремонт об`єкта договору, власні кошти Замовника, кошти міжнародних фінансових інститутів та інші (п. 3.3 Договору);
- сума договору встановлюється динамічною та може уточнюватися у відповідності до частини 4 статті 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» та відповідних положень «Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженою Постановою КМУ №668 від 01.08.2005» і лише за згодою Сторін у випадках: зменшення обсягів закупівлі, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника; покращення якості Робіт за умови, що таке покращення не призведе до збільшення ціни, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості Робіт; зміни ціни Робіт у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі (п. 3.4 Договору);
- зміна ціни договору виконується за письмовою обґрунтованою вимогою Підрядника. Замовник зобов`язаний розглянути цю вимогу впродовж 7 робочих днів та винести одне з таких рішень: погодитись з вимогами Підрядника та підписати відповідну додаткову угоду до договору щодо підвищення суми договору; відмовити Підряднику в зміні суми договору, представивши відповідні аргументи; затребувати додаткові докази, обґрунтування та інші документи, що підтверджують вимоги Підрядника (п.3.5 Договору).
Оплата за цим Договором здійснюється Замовником платіжними дорученнями на поточний рахунок Підрядника у національній валюті України на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт протягом 10-ти календарних днів з дати їх підписання за умови наявності фінансування.
В подальшому, сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди до вищевказаного договору щодо змін плану фінансування робіт та календарного графіку виконання робіт.
Останньою додатковою угодою №12 від 16.04.2021 сторонами викладено календарний графік виконання робіт в новій редакції, продовжено строк дії договору до 31.12.2022 та узгоджено обсяг видатків на фінансування робіт.
Згідно з інформацією з державного веб-порталу з відкритими даними про використання розпорядниками та одержувачами публічних коштів державного та місцевих бюджетів (https://spending.gov.ua/new/transactions/search), ДП «ХНАТОБ» перераховано на користь ТОВ «Група Термік» 142.620.250 грн, як оплату за договором підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018.
Зазначене також підтверджується залученими до матеріалів справи виписками щодо трансакцій.
09.01.2023 Замовником на офіційному веб-порталі публічних закупівель опубліковано Звіт про виконання договору підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018, в якому також зазначено, що сума оплати за договором становила 142.620.250,00 грн.
Проте, в подальшому рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2023 №70/93-р/к у справі №2/01-52-19 визнано ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» винними у вчиненні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.1 ст. 50 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у відкритих торгах з використанням електронної системи закупівель «Prozorro», проведених ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» на закупівлю робіт «Капітальний ремонт будівлі ДП "Харківський національний академічний театр опери та балету ім.М.В.Лисенка" на "Вдосконалення термоізоляційних властивостей будівлі Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка", систем теплопостачання, кондиціювання і вентиляції"» (ідентифікатор в системі «Prozorro» - UA-2018-07-19-002092-b).
За вказане порушення на ТОВ «Група Термік» (код ЄДРПОУ 31797582) та ТОВ «Ремстройсинтез» (код ЄДРПОУ 39554466) накладено штрафи у розмірі 68.000,00 грн на кожного.
Вказане рішення (за винятком конфіденційної та інформації з обмеженим доступом) оприлюднене на офіційному веб-сайті Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та доступне за посиланням https://eastmtv.amcu.gov.ua/npas/pro-porushennya-zakonodavstva-pro-zahist-ekonomichnoyi-konkurenciyi-ta-nakladennya-shtrafu-171.
Рішення щодо визнання ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» винними у вчиненні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, обґрунтоване характерними спільними особливостями оформлення та подання ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» тендерних пропозицій, а саме:
- Замовленням ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з однієї ІР-адреси, у близький проміжок часу;
- Перерахуванням коштів за отримання Витягів з ЄДРПОУ для Учасників торгів однією особою та з однієї ІР-адреси;
- Комунікацією між ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» під час участі у Торгах;
- Схожістю в оформлені документів, завантажених Учасниками торгів до системи Prozorro;- Ідентичні дефекти друку (скану) на документах, поданих ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» на Торги;
- Синхронністю дій ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» під час завантаження тендерних пропозицій;
- Синхронністю отримання страхових гарантій;
- Синхронністю отримання Витягів з ЄДРПОУ;
- Синхронністю дій ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» під час засвідчення документів приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.
Адміністративна колегія дійшла висновку, що зібраними у справі доказами доводиться, а дослідженням усієї сукупності обставин не спростовується те, що ТОВ «Група Термік» та ТОВ «Ремстройсинтез» під час підготовки документації та участі у торгах діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та пропозиції поза конкурентними засадами. Узгодивши поведінку, учасники усунули змагальність між собою та спотворили результати торгів, позбавивши замовника можливості отримати найбільш ефективний для нього результат. Наявність між товариствами спільних інтересів, взаємозв`язків та системність їхніх дій під час підготовки і проведення торгів свідчать про те, що учасники свідомо замінили конкурентний ризик на координацію економічної поведінки.
Крім того, вказане рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2023 №70/93-р/к у справі №2/01-52-19 оскаржувалося ТОВ «Група Термік» до Господарського суду Харківської області. Проте, рішенням господарського суду Харківської області від 03.06.2024 у справі №922/5175/23 (залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2024) в позові ТОВ «Група Термік» відмовлено повністю.
Отже, рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2023 №70/93-р/к у справі №2/01-52-19 є чинним.
Судом першої інстанції в ході судового засідання 16.03.2026 було встановлено, що накладений рішенням АМК штраф сплачений ТОВ «Група Термік» в повному обсязі, що не заперечувалось іншими учасниками справи.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідувалось кримінальне провадження №42019220000000728 від 18.01.2019 стосовно укладення договорів ДП «ХНАТОБ» з ТОВ «Група Термік» протягом 2017– 2019 років за завищеними цінами, в рамках якого були призначені та отримані відповідні експертні висновки, проведено інші необхідні слідчі дії. Постановою від 13.03.2022 провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складів кримінальних правопорушень. Зокрема, встановлено, що ціни на матеріали та устаткування за спірним договором відповідають середньому рівню цін на аналогічні групи товарів, діяння службових осіб ДП «ХНАТОБ» та ТОВ «Група Термік» не являють собою сукупність дій з метою одержання неправомірної вигоди, а будь-яких фактів розтрачання державних коштів не встановлено.
Матеріали справи також містять відомості про те, що в межах справи №520/7202/22 Харківський окружний адміністративний суд розглядав позов ДП «ХНАТОБ» про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.02.2022 №00034640708 Головного управління ДПС у Харківській області, прийнятого за результатами документальної позапланової виїзної перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ за жовтень 2021 року. Підставою для оскарження слугувала позиція ДП «ХНАТОБ» про реальність господарських операцій з ТОВ «Група Термік», на підтвердження чого подано первинні документи, постанову про закриття кримінального провадження та аудиторський звіт.
Рішенням від 23.03.2023, яке набрало законної сили, позов задоволено. В ході розгляду цієї справи суд досліджував обставини виконання договору підряду №7-09/С-18 від 17.09.2018 та належність його відображення у бухгалтерському й податковому обліку і на підставі повного аналізу відповідних первинних документів дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Звертаючись до суду з позовом у даній справі, прокурор просить визнати недійсним договір підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018, укладений між ДП «ХНАТОБ» і ТОВ «Група Термік», та застосувати наслідки, передбачені ч.3 ст.228 ЦК України, а саме: стягнути з ТОВ «Група Термік» на користь ДП «ХНАТОБ» 142.620.250,00 грн, а з ДП «ХНАТОБ» зазначену суму - в дохід держави.
На обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що спірний договір укладено з порушенням вимог ч.1 ст.203 та ст.215 ЦК України, оскільки ТОВ «Група Термік» і ТОВ «Ремстройсинтез» під час підготовки тендерних пропозицій діяли не самостійно, а узгоджували свою поведінку, що виключає змагальність, яка є обов`язковою умовою конкурентної процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі». Факт такої узгодженості встановлено рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення АМК від 12.10.2023 №70/93-р/к у справі №2/01-52-19. За твердженням прокурора, внаслідок цього ТОВ «Група Термік» отримало право на укладення договору не на конкурентних засадах, що є підставою для визнання його недійсним і повернення отриманих коштів державі.
При цьому, як на підставу представництва інтересів держави у даній справі, прокурор посилається на те, що Міністерством культури та стратегічних комунікацій України, а також Північно-східним офісом Держаудитслужби, попри наявність рішення органу Антимонопольного комітету України про встановлення антиконкурентних узгоджених дій під час проведення спірної закупівлі, не було вжито заходів щодо визнання недійсним договору, укладеного за результатами такої закупівлі, та застосування наслідків його недійсності.
Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що сам по собі встановлений рішенням органу Антимонопольного комітету України факт вчинення учасниками закупівлі антиконкурентних узгоджених дій, які призвели до спотворення результатів торгів, не є безумовною та достатньою підставою для визнання недійсним договору, укладеного за результатами такої закупівлі, та застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України. Місцевий господарський суд зазначив, що для застосування положень ч.3 ст.228 ЦК України необхідним є встановлення спрямованості правочину на досягнення мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також наявності умислу сторін на досягнення такого результату, при цьому сам факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції не свідчить автоматично про наявність підстав для застосування наслідків конфіскаційного характеру. Суд першої інстанції також виходив з того, що прокурором не доведено заподіяння державі збитків у зв`язку з укладенням та виконанням спірного договору, не встановлено фактів безпідставного витрачання бюджетних коштів, незаконного збагачення відповідача або нееквівалентності зустрічного надання, тоді як матеріалами справи підтверджується виконання підрядних робіт та їх прийняття замовником.
Крім того, місцевий господарський суд врахував правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, та дійшов висновку про відсутність у даному випадку підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Щодо повноважень прокурора на звернення до суду з позовом у даній справі.
Колегія суддів насамперед зазначає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України та ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, до повноважень якого віднесено відповідні функції.
Відповідно до ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, підстави для звернення до суду та зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у спірних правовідносинах такими органами є Міністерство культури України, до сфери управління якого належить ДП "ХНАТОБ", яке здійснює контроль за використанням бюджетних коштів та є головним розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких фінансувалася спірна закупівля, а також Північно-Східний офіс Держаудитслужби, який відповідно до Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Закону України "Про публічні закупівлі" та Положення про Державну аудиторську службу України наділений повноваженнями щодо здійснення державного фінансового контролю та захисту інтересів держави у сфері публічних закупівель, у тому числі шляхом звернення до суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначила, що бездіяльність компетентного органу означає, що такий орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їх захисту, однак не звернувся до суду у розумний строк. При цьому прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", а якщо компетентний орган після отримання відповідного повідомлення самостійно не звернувся до суду, це є достатньою підставою для підтвердження судом повноважень прокурора на представництво інтересів держави.
Як правильно встановив місцевий господарський суд, на виконання вимог абз.4 ч.4 ст.23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор до звернення з позовом повідомив уповноважені органи про виявлені порушення та запропонував самостійно вжити заходів захисту інтересів держави:
- листом від 16.07.2024 №55-106-3963вих-24 Шевченківська окружна прокуратура повідомила Міністерство культури та інформаційної політики України про існування порушення інтересів держави у зв`язку з укладенням спірного договору за результатами тендеру, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями, витребувала відомості щодо вжитих та запланованих заходів захисту та повідомила про намір звернутись до суду у разі їх невжиття;
- листом від 02.08.2024 №06/9/7041-24 Міністерство культури та інформаційної політики України повідомило, що направило відповідний запит до ДП «ХНАТОБ», долучивши відповідь останнього від 30.07.2024 №01/675, в якій ДП «ХНАТОБ» зазначило про відсутність підстав для визнання договору недійсним; заходів судового захисту інтересів держави Міністерство не вжило;
- листом від 16.07.2024 №55-106-3961вих-24 Шевченківська окружна прокуратура повідомила Північно-Східний офіс Держаудитслужби про аналогічні обставини та також витребувала відомості щодо вжитих заходів;
- листом від 22.07.2024 №202031-17/3236-2024 Північно-Східний офіс Держаудитслужби повідомив про відсутність правових підстав для здійснення моніторингу закупівлі у зв`язку з оприлюдненням звіту про виконання договору, зазначивши, що заходи державного фінансового контролю щодо цієї закупівлі не проводились; до суду з відповідним позовом Офіс також не звернувся.
Разом із тим зазначені органи до суду з відповідними позовними вимогами не звернулися, заходів щодо судового захисту інтересів держави не вжили, у зв`язку з чим прокурор обґрунтовано реалізував надані йому законом представницькі повноваження.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність у прокурора визначених законом підстав для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави.
Щодо наявності підстав для визнання недійсним спірного договору та застосування наслідків його недійсності.
Предметом розгляду у даній справі є наявність чи відсутність правових підстав для визнання недійсним договору підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018, укладеного між ДП "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка" та ТОВ "Група Термік" за результатами процедури публічної закупівлі, а також для застосування наслідків його недійсності, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України.
При цьому, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів має перевірити, чи є встановлений рішенням органу Антимонопольного комітету України факт вчинення учасниками закупівлі антиконкурентних узгоджених дій, які призвели до спотворення результатів торгів, достатньою правовою підставою для визнання укладеного за результатами такої закупівлі договору недійсним та застосування до сторін наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, або ж для застосування зазначеної норми необхідним є встановлення інших юридично значимих обставин.
Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) у момент його вчинення вимог, установлених, зокрема, ч.1 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність з підстав, визначених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
За загальним правилом, визначеним ч.ч.1, 2 ст.216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане на його виконання, якщо законом не встановлено інші правові наслідки.
Водночас ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України передбачає спеціальні правові наслідки для правочину, який визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Застосування цієї норми можливе лише за умови встановлення передбачених нею юридичних підстав, а передбачені нею наслідки є спеціальними щодо загальних наслідків недійсності правочину, визначених ст.216 Цивільного кодексу України.
Оскільки у даній справі прокурор просить визнати недійсним договір підряду саме з підстав, передбачених ч.1 ст.203, ст.215 та ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, вирішення спору потребує встановлення наявності усіх юридично значимих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування зазначених норм матеріального права.
Зі змісту ч.1 ст.203, ст.215 та ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вбачається, що сама по собі невідповідність правочину вимогам закону ще не є достатньою підставою для застосування спеціальних наслідків, передбачених ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.
Для застосування зазначеної норми суд повинен встановити сукупність юридично значимих обставин, а саме: чи був правочин вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства; чи існував умисел хоча б однієї зі сторін на досягнення такої мети; у чому конкретно полягало порушення інтересів держави і суспільства внаслідок укладення саме цього правочину; а також чи наявні правові підстави для застосування спеціальних наслідків його недійсності, передбачених ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.
При цьому сама лише протиправність поведінки сторони правочину або допущене нею порушення вимог іншого законодавства не свідчать автоматично про те, що укладений нею правочин є таким, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. У кожному конкретному випадку суд повинен встановити, чи була протиправна поведінка сторони безпосередньо пов`язана з укладенням спірного правочину, чи була вона спрямована на досягнення мети, що суперечить інтересам держави і суспільства, та чи свідчать установлені обставини про наявність передбачених законом підстав для застосування саме спеціальних наслідків, визначених ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідною умовою для визнання правочину недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є встановлення умислу хоча б однієї зі сторін щодо досягнення відповідної протиправної мети. Такий умисел має підтверджуватися належними та допустимими доказами, оціненими судом у сукупності з іншими доказами у справі, а питання його наявності вирішується з урахуванням усіх встановлених фактичних обставин конкретного спору.
Аналогічний підхід щодо застосування ст.203, 215 та 228 Цивільного кодексу України неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.02.2018 у справі №910/1421/16, від 15.02.2018 у справі №911/1023/17, від 17.04.2018 у справі №910/1424/16, від 31.05.2018 у справі №911/639/17, від 20.03.2019 у справі №922/1391/18, від 09.07.2019 у справі №911/1113/18, від 10.06.2021 у справі №910/114/19, від 15.12.2021 у справі №910/6271/17 та від 13.01.2022 у справі №908/3736/15.
Отже, вирішуючи даний спір, колегія суддів насамперед має встановити, чи доведено прокурором наявність саме тих юридичних фактів, з якими закон пов`язує можливість визнання спірного договору недійсним на підставі ч.1 ст.203, ст.215 та застосування спеціальних наслідків, передбачених ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.
Після ухвалення рішення судом першої інстанції Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постановою від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 сформульовано правовий підхід щодо застосування ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, який відповідно до вимог ч.4 ст.236 ГПК України підлягає врахуванню судами при вирішенні аналогічних спорів.
У зазначеній постанові Верховний Суд звернув увагу, що передбачені ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України наслідки недійсності правочину мають спеціальний характер та істотно відрізняються від загальних наслідків недійсності правочину, визначених ст.216 цього Кодексу.
На відміну від реституції, яка має на меті відновлення майнового становища сторін, що існувало до укладення правочину, наслідки, передбачені ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, спрямовані на вилучення майна на користь держави та мають конфіскаційний характер.
Саме з огляду на характер такого втручання у право власності Верховний Суд зазначив, що застосування ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України є винятковим способом цивільно-правового реагування, який не може застосовуватися формально лише з підстав встановлення певного порушення законодавства.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наголосила, що для застосування зазначеної норми суд повинен оцінити не лише факт протиправної поведінки сторони правочину, а й характер такого порушення, його наслідки для держави, наявність умислу на досягнення мети, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також пропорційність застосування саме конфіскаційних наслідків.
При цьому Верховний Суд окремо зазначив, що саме по собі встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції не означає автоматичної наявності підстав для застосування ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України. Порушення конкурентного законодавства та правові наслідки такого порушення врегульовані спеціальним законодавством, а тому встановлення антимонопольним органом факту антиконкурентних узгоджених дій не звільняє суд від обов`язку перевірити наявність усіх юридичних фактів, необхідних для застосування саме спеціальних наслідків недійсності правочину, передбачених ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд також звернув увагу, що цивільне законодавство та законодавство про захист економічної конкуренції передбачають різні за своєю правовою природою способи реагування на допущене порушення. Тому сам факт притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування конфіскаційних наслідків, визначених ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.
Таким чином, із наведеної правової позиції Верховного Суду випливає, що застосування ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України потребує встановлення сукупності визначених законом обставин, а не лише факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції або визнання відповідних дій антиконкурентними.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що прокурор фактично пов`язує наявність підстав для визнання недійсним договору підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018 та застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, з рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2023 №70/93-р/к у справі №2/01-52-19.
Саме цим рішенням встановлено, що ТОВ "Група Термік" та ТОВ "Ремстройсинтез" вчинили порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосувалися спотворення результатів торгів під час участі у процедурі закупівлі робіт з капітального ремонту будівлі ДП "ХНАТОБ" з ідентифікатором UA-2018-07-19-002092-b.
Колегія суддів зазначає, що наведене рішення антимонопольного органу є чинним та підлягає врахуванню судом як доказ встановлення факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Разом з тим таке рішення саме по собі не звільняє прокурора від обов`язку довести наявність усіх юридично значимих обставин, з якими ч.1 ст.203, ст.215 та ч.3 ст.228 ЦК України пов`язують можливість визнання правочину недійсним і застосування спеціальних наслідків його недійсності.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що встановлений органом Антимонопольного комітету України факт антиконкурентних узгоджених дій учасників закупівлі вже сам по собі свідчить про порушення принципів добросовісної конкуренції, максимальної економії та ефективності, відкритості і прозорості публічних закупівель, а також підтверджує умисел ТОВ "Група Термік" на одержання права на укладення договору не на конкурентних засадах.
Проте такий підхід фактично ототожнює встановлення порушення конкурентного законодавства із доведеністю підстав недійсності цивільно-правового договору за ч.3 ст.228 ЦК України. З урахуванням наведених вище критеріїв застосування цієї норми та правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду такий висновок є помилковим.
Факт антиконкурентних узгоджених дій учасників закупівлі підтверджує саме порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Водночас він не доводить автоматично, що зміст укладеного за результатами закупівлі договору був спрямований на досягнення мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, що сторони договору мали умисел саме на досягнення такої мети, а також що внаслідок укладення та виконання договору державі завдано шкоди або що ТОВ "Група Термік" безпідставно збагатилося за рахунок бюджетних коштів.
Прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що внаслідок узгодженої поведінки ТОВ "Група Термік" та ТОВ "Ремстройсинтез" замовник був позбавлений можливості отримати результат закупівлі, сформований в умовах реальної конкуренції. Однак цей довід стосується наслідків порушення конкурентної процедури між учасниками торгів, а не доводить самостійно наявність передбачених ч.3 ст.228 ЦК України підстав для застосування конфіскаційних наслідків недійсності договору.
Так само посилання прокурора на порушення принципів Закону України "Про публічні закупівлі" не змінює предмет доказування у цій справі. Оскільки позов заявлено не про визнання недійсними результатів закупівлі та не про відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, а саме про визнання недійсним договору підряду №7-09/С-18 від 17.09.2018 із застосуванням ч.3 ст.228 ЦК України, прокурор повинен був довести ті обставини, які є необхідними саме для застосування цієї норми.
Колегія суддів також відхиляє доводи прокурора про те, що суд першої інстанції необґрунтовано пов`язав можливість застосування ч.3 ст.228 ЦК України з необхідністю доведення майнової шкоди, переплати бюджетних коштів, неналежної якості виконаних робіт, незаконного збагачення відповідача або наявності обвинувального вироку.
Місцевий господарський суд не виходив з того, що наявність обвинувального вироку є єдиною можливою підставою для застосування ч.3 ст.228 ЦК України. Натомість суд першої інстанції правильно перевіряв, чи підтверджують матеріали справи існування таких обставин, які б свідчили про винятковий характер порушення, реальне порушення інтересів держави та пропорційність застосування саме спеціальних наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України.
У цьому контексті доводи прокурора про те, що ч.3 ст.228 ЦК України не ставить її застосування у залежність виключно від наявності вироку або доведеного розміру збитків, не спростовують висновків суду першої інстанції. Відсутність вироку чи окремого розрахунку збитків сама по собі дійсно не виключає можливості доведення умислу та протиправної мети іншими доказами. Однак у даній справі прокурор мав довести відповідні обставини належними та допустимими доказами у їх сукупності, а не обмежитися посиланням на рішення антимонопольного органу.
Не приймаються колегією суддів і доводи апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим судом правових висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23.
На відміну від правового підходу, який пропонує прокурор, наведена постанова Об`єднаної палати не виключає можливості застосування ч.3 ст.228 ЦК України взагалі, однак визначає межі та умови її застосування з урахуванням конфіскаційного характеру відповідної санкції. Саме тому висновки цієї постанови не можуть бути витлумачені як такі, що дозволяють застосовувати ч.3 ст.228 ЦК України автоматично у кожному випадку встановлення антимонопольним органом факту антиконкурентних узгоджених дій.
Посилання прокурора на раніше сформовану практику Верховного Суду, зокрема постанови від 20.06.2018 у справі №910/127/17, від 27.03.2019 у справі №905/1250/18, від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 та від 18.09.2024 у справі №918/1043/21, також не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду.
Колегія суддів враховує, що правові висновки Верховного Суду підлягають застосуванню з урахуванням подібності предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог, фактичних обставин справи та матеріально-правового регулювання.
При цьому колегія суддів зазначає, що постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 є актуальнішою та має пріоритет перед висновками колегій суддів Касаційного господарського суду, викладеними у раніше ухвалених постановах. Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України суди зобов`язані враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, а у разі наявності кількох висновків щодо одного і того ж питання - керуватися останнім за часом.
У даній справі позовні вимоги прокурора спрямовані саме на застосування спеціальних наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, у зв`язку з антиконкурентними узгодженими діями учасників закупівлі, встановленими рішенням антимонопольного органу. Тому для вирішення цього спору визначальним є правовий підхід Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо меж застосування ч.3 ст.228 ЦК України у подібних правовідносинах.
При цьому попередні правові висновки Верховного Суду, на які посилається прокурор, не усувають необхідності доведення у цій справі конкретної мети спірного договору, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, умислу сторони на досягнення такої мети, а також підстав для застосування саме конфіскаційних наслідків недійсності правочину.
Довід апеляційної скарги про те, що недобросовісний учасник закупівлі не може посилатися на захист права мирного володіння майном, також не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Правова оцінка пропорційності втручання у право власності здійснюється судом не з метою захисту недобросовісної поведінки учасника закупівлі, а з огляду на характер санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК України, яка полягає у стягненні одержаного за правочином у дохід держави.
Отже, навіть за наявності встановленого рішенням антимонопольного органу порушення законодавства про захист економічної конкуренції, суд зобов`язаний перевірити, чи відповідає застосування саме такої санкції критеріям необхідності та пропорційності, а також чи доведено обставини, які свідчать про винятковість випадку для застосування ч.3 ст.228 ЦК України.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не підтверджують наявності передбаченої законом сукупності умов для визнання договору підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018 недійсним із застосуванням наслідків, визначених ч.3 ст.228 ЦК України, та не спростовують правильності висновку місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову.
Перевіряючи, чи підтверджуються матеріалами справи ті юридично значимі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування ч.3 ст.228 ЦК України, колегія суддів дослідила сукупність наявних у справі доказів та погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вони не підтверджують спрямованості спірного договору на досягнення мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також не свідчать про наявність виключних підстав для застосування спеціальних наслідків недійсності правочину.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, договір підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018 сторонами виконано у повному обсязі. Виконані ТОВ "Група Термік" роботи прийняті ДП "ХНАТОБ" без зауважень, їх вартість оплачена відповідно до умов договору. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що виконані роботи не відповідають умовам договору, виконані неякісно, у меншому обсязі або взагалі не виконувалися.
Разом із тим прокурором не надано належних та допустимих доказів того, що внаслідок укладення та виконання спірного договору державі завдано майнової шкоди, допущено переплату бюджетних коштів, ТОВ "Група Термік" безпідставно отримало кошти або незаконно збагатилося за рахунок держави. Сам по собі встановлений рішенням антимонопольного органу факт антиконкурентних узгоджених дій учасників закупівлі не підтверджує існування зазначених обставин.
З цього приводу колегія суддів враховує, що обставини виконання спірного договору вже були предметом перевірки компетентних державних органів.
Так, у межах кримінального провадження №42019220000000728 від 18.01.2019, розпочатого щодо обставин укладення ДП "ХНАТОБ" та ТОВ "Група Термік" договорів протягом 2017-2019 років, проведено необхідні слідчі дії та отримано відповідні експертні висновки. За результатами досудового розслідування постановою від 13.03.2022 зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях осіб складів кримінальних правопорушень. При цьому, як встановив місцевий господарський суд, у зазначеній постанові наведено висновки про відповідність цін на матеріали та устаткування за спірним договором середньому рівню цін на аналогічні товари, відсутність у діях службових осіб ДП "ХНАТОБ" та ТОВ "Група Термік" ознак одержання неправомірної вигоди, а також відсутність встановлених фактів розтрати державних коштів.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №520/7202/22, яке набрало законної сили, задоволено позов ДП "ХНАТОБ" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення. Під час розгляду зазначеної адміністративної справи судом досліджувалися обставини виконання договору підряду №7-09/С-18 від 17.09.2018, реальність господарських операцій між ДП "ХНАТОБ" та ТОВ "Група Термік", а також їх належне відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Наведені обставини не спростовують встановленого рішенням антимонопольного органу факту антиконкурентних узгоджених дій учасників закупівлі, однак вони мають істотне значення для вирішення даного спору, оскільки свідчать про відсутність у матеріалах справи доказів того, що виконання спірного договору призвело до незаконного витрачання бюджетних коштів, заподіяння державі майнової шкоди, незаконного чи безпідставного збагачення відповідача або інших наслідків, які могли б свідчити про наявність виключних підстав для застосування спеціальних наслідків недійсності правочину, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України.
Колегія суддів окремо зазначає, що відсутність встановлених збитків чи незаконного збагачення сама по собі не виключає можливості застосування ч.3 ст.228 ЦК України. Водночас у даній справі зазначені обставини оцінюються не ізольовано, а у сукупності з іншими доказами, які також не підтверджують наявності передбачених законом умов для застосування спеціальних наслідків недійсності правочину.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сукупність наявних у справі доказів не підтверджує тих юридично значимих обставин, з якими ч.3 ст.228 ЦК України пов`язує можливість визнання спірного договору недійсним із застосуванням передбачених цією нормою спеціальних правових наслідків.
Враховуючи наведені вище правові висновки та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для застосування до спірного договору спеціальних наслідків недійсності, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, у даному випадку відсутні.
Як уже зазначалося, застосування цієї норми є винятковим способом цивільно-правового реагування, який допускається лише за наявності сукупності передбачених законом обставин. Сам по собі факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції, навіть якщо він встановлений рішенням антимонопольного органу, не означає автоматичного виникнення підстав для застосування конфіскаційних наслідків недійсності правочину.
У даній справі прокурором не доведено, що спірний договір був укладений саме з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також що встановлені у справі обставини свідчать про наявність тих виключних умов, за яких закон допускає застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України.
Крім того, матеріали справи не підтверджують, що застосування до сторін спірного договору саме такого спеціального способу захисту, як стягнення одержаного за договором у дохід держави, відповідало б характеру встановленого порушення та переслідувало б легітимну мету, яка не могла бути досягнута іншими передбаченими законом засобами реагування.
Колегія суддів враховує, що законодавство про захист економічної конкуренції передбачає власний механізм юридичної відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, який у даному випадку вже був реалізований шляхом притягнення ТОВ "Група Термік" до відповідальності рішенням органу Антимонопольного комітету України.
За таких обставин застосування додатково ще й спеціальних наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, можливе лише за умови належного доведення тих обставин, які свідчили б про винятковість такого заходу та його відповідність принципу пропорційності. Проте таких обставин прокурором у даній справі не доведено.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин спеціальних наслідків недійсності правочину, визначених ч.3 ст.228 ЦК України.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин, надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам та правильно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору підряду на капітальний ремонт №7-09/С-18 від 17.09.2018 та застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК України, відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, дослідженим доказам та наведеному вище правовому регулюванню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду, оскільки зводяться переважно до іншого тлумачення правових наслідків встановленого рішенням органу Антимонопольного комітету України факту антиконкурентних узгоджених дій та незгоди з правовою оцінкою цих обставин, наданою судом першої інстанції, однак не містять належного спростування тих юридично значимих обставин, які відповідно до ч.3 ст.228 ЦК України є необхідними для застосування спеціальних наслідків недійсності правочину.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Харківської області від 16.03.2026 у справі №922/4820/24, а апеляційна скарга заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволенню не підлягає.
Відповідно до статей 73, 74, 77, 86 ГПК України кожна сторона зобов`язана довести підстави своїх вимог чи заперечень, а суд оцінює докази на предмет належності, допустимості та достовірності. Місцевий суд дотримався зазначених приписів, діяв у межах своїх повноважень, забезпечив сторонам реалізацію процесуальних прав і ухвалив рішення на підставі всебічно встановлених обставин та норм матеріального права.
Відповідно до статей 236 та 276 ГПК України підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не встановила. Судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і є законним та обґрунтованим.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, понесені заявником витрати по сплаті судового сбору, пов`язані з її поданням і розглядом, відшкодуванню не підлягають відповідно до статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 16.03.2026 у справі №922/4820/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

Повна постанова складена 01.07.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков 

Суддя О.В. Стойка