ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/2404/19(914/3765/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючий, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу
Компанії СFSIT, Inc.

на ухвалу Господарського суду Львівської області
від 10.12.2025
у складі судді: Трускавецького В.П.,

та постанову Західного апеляційного господарського суду 
від 17.02.2026 
у складі колегії суддів: Панової І.Ю. (головуюча), Зварич О.В., Кравчук Н.М.,

у справі за позовом Компанія СFSIT, Inc,
до відповідача 1:Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвестохіллс Веста"
до відповідача 2:Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Іст",
до відповідача 3:Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріка Юей",
до відповідача 4:Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрут про Вінниця",
до відповідача 5:Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрут про Хмельницький",
до відповідача 6:Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестнол",
до іншої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар"
про визнання недійсним правочинів
у межах справи №914/2404/19 про банкрутство
Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. У провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/2404/19 про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (далі- ТОВ "Яблуневий дар", боржник).
2. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.09.2021 визнано грошові вимоги Компанії СFSIT, Inc. (1209 Orange Street, Wilmington, Country of New Castle, State of Delaware, United States of America, місцезнаходження головного офісу: 9320 Excelsior Boulevard MS 142, Hopkins, MN 55343, United States of America, реєстраційний номер: 3490518) на суму 1 035 061 472,14 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Яблуневий Дар" (ідентифікаційний код 32475074), з яких 4 540,00 грн (судовий збір) - перша черга; 1 035 056 932,14 грн (основний борг) - четверта черга.
3. Постановою Господарського суду Львівської області від 03.08.2022, зокрема, визнано ТОВ "Яблуневий Дар" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатора ТОВ "Яблуневий Дар".
4. 05.12.2025 Господарським судом Львівської області зареєстровано позовну заяву Компанії СFSIT, Inc. (далі - позивач, скаржник) до відповідачів: ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", ТОВ "Прайм Іст" (попередня назва ТОВ "Арсенал Інвестгруп Вінниця", ТОВ "Флоріка Юей", ТОВ "Фрут про Вінниця", ТОВ "Фрут про Хмельницький", ТОВ "Вестнол", інша особа - ТОВ "Яблуневий Дар", про визнання недійсним правочинів.
Короткий зміст ухвали місцевого суду
5. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 відмовлено у прийнятті позовної заяви Компанії СFSIT, Inc до відповідачів: ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", ТОВ "Прайм Іст", ТОВ "Флоріка Юей", ТОВ "Фрут про Вінниця", ТОВ "Фрут про Хмельницький", ТОВ "Вестнол" про визнання правочинів недійсними.
6. Місцевий господарський суд зазначив, що заявлені вимоги є немайновими, а за змістом заявленого позову вбачається, що ТОВ "Яблуневий дар" не є стороною у цьому спорі. Також у заявленому позові відсутні вимоги щодо майна боржника; вимоги про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно до статті 7 КУзПБ; спори щодо інших вимог до боржника.
7. Суд першої інстанції встановив, що ТОВ "Яблуневий дар" не є стороною в цьому позові чи стороною оспорюваних 6 (шести) правочинів (договорів купівлі-продажу), тому позов має розглядатись господарським судом за місцезнаходженням відповідачів (з урахуванням права позивача, передбаченого частиною другою статті 29 ГПК України, за місцезнаходження одного із відповідачів) в окремому позовному провадженні.
Короткий зміст постанови апеляційного суду 
8. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 апеляційну скаргу Компанія СFSIT, Inc. від 16.12.2025 (вх. №01-05/3741/25 від 17.12.2025) залишено без задоволення;
ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/2404/19 (914/3765/25) залишено без змін.
9. Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що, оскільки ТОВ "Яблуневий Дар" (банкрут/боржник) не є стороною оспорюваних позивачем правочинів, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для розгляду позовної заяви Компанія CFSIT, Inc., у межах справи про банкрутство ТОВ "Яблуневий Дар", оскільки участь ТОВ "Яблуневий Дар" в цьому спорі як "інша особа" (третьої особи без самостійних вимог) не зумовлює можливість розгляду такого спору в межах справи про банкрутство за правилами статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
10. Водночас, твердження скаржника про те, що результати вирішення цього спору з немайновими вимогами можуть призвести до зміни складу ліквідаційної маси боржника у справі про банкрутство № 914/2404/19 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду з огляду на вищевикладене.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
11. Компанія СFSIT, Inc 26.03.2026 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 914/2404/19 (914/3765/25).
12. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 914/2404/19 (914/3765/25) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026.
13. Ухвалою Верховного Суду від 14.04.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 914/2404/19 (914/3765/25) за касаційною скаргою Компанії СFSIT, Inc на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026;
ухвалено здійснити перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 914/2404/19 (914/3765/25) в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;
надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 05.05.2026;
витребувано з Господарського суду Львівської області та Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 914/2404/19 (914/3765/25) за позовом Компанія СFSIT, Inc. до ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", ТОВ "Прайм Іст", ТОВ "Флоріка Юей", ТОВ "Фрут про Вінниця", ТОВ "Фрут про Хмельницький", ТОВ "Вестнол", ТОВ "Яблуневий сад" про визнання недійсним правочинів у межах справи №914/2404/19 про банкрутство ТОВ "Яблуневий дар".
14. 24.04.2026 справа № 914/2404/19 (914/3765/25) надійшла від Господарського суду Львівської області до Верховного Суду у кількості 5 томів із супровідним листом від 21.04.2026 № 914/2404/19(914/3765/25)/2/26.
15. Від представника ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник Товариства просив у задоволенні касаційної скарги Лебедєва О.О. у справі № 916/3046/25 відмовити Компанії CFSIT, INC у задоволенні касаційної скарги у справі №914/2404/19 (914/3765/25); ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 залишити без змін.
16. Відзив обґрунтовано тим, що в межах справи про банкрутство розглядаються спори, стороною в яких є саме боржник. Водночас позивач самостійно визначив процесуальний статус ТОВ "Яблуневий дар" як "інша особа", а не "відповідач", тому боржник не є стороною спору, а позовні вимоги до нього не заявлені. Тлумачення словосполучення "спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна" вказує на нерозривну єдність цих умов: позов має бути пред`явлений саме до боржника і водночас стосуватися його майна, а заявлення вимог лише "щодо майна", без визначення боржника відповідачем, не відповідає вимога статті 7 КУзПБ.
17. Також у відзиві зазначено, що спірні правовідносини у справі № 922/1134/17 (922/2368/20) не є подібними до спору у цій справі, оскільки у справі № 922/1134/17 (922/2368/20) оспорювані договори купівлі-продажу були укладені неналежним іпотекодержателем і майно належало саме боржнику (ДП "Енвіжн-Холдинг"), натомість у справі № 914/2404/19 (914/3765/25) право вимоги ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" до ТОВ "Яблуневий дар" завжди було дійсним.
18. Крім того, задоволення вимоги скаржника про формування Верховним Судом нового висновку призведе до розширення предметної юрисдикції всупереч вимогам статті 7 КУзПБ, оскільки норма цієї статті чітко вимагає поєднання вимог до боржника та щодо його майна.
19. Судді Погребняк В.Я., Васьковський О.В., Огороднік К.М. в період з 20.04.2026 по 24.04.2026 проходили підготовку для підтримання кваліфікації в Національній школі суддів України (розпорядження Голови Верховного Суду від 15.04.2026 № 10-ОД); суддя Погребняк В.Я. перебував у відрядженні з 07.05.2026 по 10.05.2026 (наказ в.о. голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2026 № 1452/0/6-26/).
20. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 №4857-IX), з огляду на обставини, зазначені в пунктах 14, 19 цієї Постанови, Верховний Суд розглядає справу № 914/2404/19 (914/3765/25) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржника
(Компанія CFSIT, Inc.)
21. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що спір у цій справі є спором щодо майна боржника, тому відповідає критеріям статті 7 КУзПБ та має розглядатися в межах справи № 914/2404/19 про банкрутство ТОВ "Яблуневий Дар".
22. Скаржник наголосив, що спір про недійсність правочину, укладеного на підставі статті 38 Закону України "Про іпотеку" та за яким було відчужено майно боржника, незважаючи на те, що боржник не є стороною такого правочину, має розглядатись в межах справи про банкрутство такого боржника.
23. Також скаржник зазначив про помилкове застосування судами висновків викладених в постановах Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №910/3704/13 та Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 по справі №752/4361/15
24. Крім того скаржник аргументував відсутність висновку про застосування частин першої, другої статті 7 КУзПБ та статті 38 Закону України "Про іпотеку" щодо визначення у провадженні якого суду має бути розглянуто спір за позовом кредитора про визнання недійсним правочину укладено іпотекодержателем на підставі статті 38 Закону України "Про іпотеку" і предметом такого правочину є майно, фактичним власником якого є боржник у справі про банкрутство.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
25. Відповідно до вимог частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
26. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
27. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
28. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
29. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційну скаргу щодо доводів, зазначених в пунктах 21 - 24 описової частини цієї постанови.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 
30. Предметом судового розгляду є питання щодо наявності/відсутності правових підстав для відмови у прийнятті позовної заяви Компанії СFSIT, Inc. до відповідачів про визнання правочинів недійсними.
31. У позовній заяві заявник доводить фраудаторність оспорюваних правочинів, тобто такі правочину було укладено на шкоду кредиторам, тому позовна заява обґрунтовано подана в порядку статті 7 КУзПБ в межах справи про банкрутство ТОВ "Яблуневий дар".
32. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішення апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів Верховного Суду враховує таке.
33. Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", КУзПБ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
34. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.
35. Справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (частина дев`ята статті 30 ГПК України).
36. За приписами частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
37. Частинами першою, другою статті 7 КУзПБ передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною яких є боржник, за правилами, визначеним ГПК України.
38. Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій в порядку статті 7 КУзПБ за результатами розгляду спорів, стороною в яких є боржник, оскаржуються в касаційному порядку за правилами ГПК України без будь-яких особливостей, встановлених статтею 9 КУзПБ.
38. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяв, скарг, клопотань, поданих в межах основного провадження у справі про банкрутство, розглядаються судом без застосування усіх стадій судового розгляду, притаманних виключно розгляду справ позовного провадження, та оскаржуються в порядку, встановленому ГПК України з врахуванням особливостей статті 9 КУзПБ.
40. Такий підхід повністю відображає конструкції статей 7, 9 КУзПБ щодо порядку розгляду як основної справи про банкрутство, так і спорів, стороною в яких є боржник, які хоча і вирішуються в межах основної справи про банкрутство, проте є справами позовного провадження, відокремленими від основної справи про банкрутство.
41. Водночас, стаття 7 КУзПБ є ключовою для методологічного і практичного розмежування категорій "справа про банкрутство" і "спір у межах справи про банкрутство" та вирішення юрисдикційних питань.
42. Тобто, стаття 7 КУзПБ по суті є спеціальною у відносинах неплатоспроможності і розширює (коригує) правове регулювання кола питань, які відносяться як до предметної та суб`єктної юрисдикції, так і до територіальної (виключної) (статті 20, 30 ГПК України) спорів у справах про банкрутство. Це очевидно у порівнянні норми пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України з частиною другою статті 7 КУзПБ, де законодавець розширив предметну підсудність майнових спорів у справах про банкрутство від "вимоги до боржника" до "всі майнові спори, стороною в яких є боржник". Тому з набуттям чинності КУзПБ до господарської юрисдикції віднесено як позовні вимоги до боржника, так і вимоги боржника до інших осіб щодо його майна (майнових прав).
43. Частина друга статті 7 КУзПБ містить спеціальне правило, яке прямо вирішує питання територіальної (виключної) підсудності спорів у справах про банкрутство. На відміну від ГПК України, в якому за критерій розгляду справи взято місцезнаходження суду або особи, КУзПБ встановлює самостійний універсальний критерій підсудності справ, стороною в яких є боржник: в межах справи про банкрутство.
44. Виходячи з диспозиції статті 7 КУзПБ, участь боржника у спорі саме як сторони (позивача, відповідача) передбачає, що у будь якому випадку за результатами розгляду спору настають правові наслідки для боржника (набуття, припинення, зміна прав чи обов`язків).
45. Водночас, диспозиція статті 50 ГПК України, яка передбачає можливий вплив рішення суду у спорі на права або обов`язки третьої особи без самостійних вимог, допускає, що за результатами розгляду відповідного спору такі правові наслідки можуть не настати.
46. Відтак, участь боржника у спорі як третьої особи без самостійних вимог, виключає можливість розгляду такого спору в межах справи про банкрутство за правилами статті 7 КУзПБ.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
47. За змістом оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій, дійшли висновку про відсутність підстав для розгляду позову заявника в межах провадження у справі про банкрутство, оскільки боржник у цьому випадку не є стороною оскаржуваних правочинів, а також не є відповідачем у справі.
48. Здійснивши аналіз висновків судів попередніх інстанцій та доводів касаційної скарги, Колегія суддів дійшла про обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій, зокрема, з огляду на таке. 
49. Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.
50. Категорія фраудаторності у процедурі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами. Тому можливість оспорення правочину боржника у межах справи про банкрутство є одним із юридичних інструментів гарантування збільшення ліквідаційної маси боржника та як результат захисту інтересів кредиторів шляхом максимально можливого задоволення їх вимог.
51. В цій справі вимоги заявника ґрунтуються на аргументах, які з-поміж іншого обґрунтовані з посиланням на приписи статей 13, 16, 203, 215, 234 ЦК України щодо наявності в оспорюваних правочинів ознак фраудаторного правочину.
52. КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норм ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника (див. постанову судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).
53. Отже, у разі невідповідності фраудаторного правочину загальним принципам цивільного права та його вчинення з виходом за межі цивільних прав суди можуть визначити юридичну кваліфікацію такого правочину із застосуванням загальних положень ЦК України (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20).
54. Разом з тим, в цьому випадку боржник не є відповідачем, стороною оскаржуваних правочинів, відтак, в цьому випадку відсутні підстави для застосування частини першої статті 7 КУзПБ.
55. Також в цьому випадку позовні вимоги:
- не стосуються оскарження процедури звернення стягнення ТОВ "ФК Інвестохіллс Веста" на майно боржника; 
- не оскаржуються правочини щодо передачі права вимоги на користь ТОВ "ФК Інвестохіллс Веста";
- не заявлено вимог щодо відшкодування вартості відповідного майна;
- а також не заявлено вимог щодо витребування спірного нерухомого майна на користь боржника в порядку положень статті 388 ЦК України тощо.
56. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем підстави та предмет позову не підлягають розгляду в порядку, визначеному положеннями статті 7 КУзПБ, оскільки в цьому випадку відсутні підстави застосування зазначеної норми, передбачені положеннями частинам першою, другою зазначеної статті КУзПБ. 
57. Суд звертає увагу, що в цьому випадку, з урахуванням положень статті 216 ЦК України, наслідком задоволення позовних вимог не є поновлення правового титулу власності на майно за боржником, а також не призведе до виконання одного з головних завдань ліквідаційної процедури - наповнення ліквідаційної маси боржника з метою подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.
58. Водночас, з огляду на доводи скаржника щодо фраудаторності відповідних правочинів та добросовісності учасників таких правочинів і боржника, визначені позивачем підстави та предмет позову можуть свідчити про неправильно обраний спосіб захисту.
59. Інші доводи скаржника, зазначені у касаційній скарзі зводяться до необхідності надання оцінки та переоцінки доказів, дослідження та встановлення обставин справи, які вже були відповідно до вимог процесуального закону досліджені та оцінені апеляційним судом, що відповідно до положень частин другої, третьої статті 300 ГПК України, не входить у межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
60. Колегія суддів наголошує, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
61. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга Компанії СFSIT, Inc. не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду не підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
62. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
63. Частиною першою статті 309 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
64. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Компанії СFSIT, Inc. та залишення оскаржуваної постанови апеляційного суду без змін.
Судові витрати
650. У зв`язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Компанії СFSIT, Inc. залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 914/2404/19 (914/3765/25) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік