Справа №705/2066/26
2-а/705/52/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позов обґрунтований тим, що 22 березня 2026 року поліцейським Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції Семчуком Віталієм Володимировичем було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6883100, у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн., згідно якої він нібито порушив п. 2.1 (а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Так, в постанові зазначено, що 22.03.2026 року о 10 год. 04 хв. в м. Умань, вул. Європейська, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 будучи при цьому позбавленим, на строк 1 рік від 23.12.2025 року до 24.12.2026 року, права керування, згідно постанови Уманського міськрайонного суду від 11.12.2025 року, справа №705/5526/25.
Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною оскільки 10 вересня 2025 року працівниками поліції відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 11 грудня 2025 року Уманським міськрайонним судом винесено постанову якою його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (справа № 705/5526/25), проте, 19 грудня 2025 року він подав апеляційну скаргу на зазначену постанову до Черкаського апеляційного суду. Згідно з інформацією, оприлюдненою на сайті «Судова влада України», розгляд його апеляційної скарги призначено на 17.04.2026 року. Таким чином, на день винесення відповідачем оскаржуваної постанови він не вважався особою, позбавленою права керування транспортними засобами, у розумінні ч. 4 ст. 126 КУпАП. Отже, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Просить скасувати постанову серії ЕНА №6883100 від 22.03.2026 року, відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400 гривень, провадження по справі - закрити.
Ухвалою судді від 27.03.2026 справу прийнято до свого провадження та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення сторін).
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 228 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з копією позову та додатків до нього була надіслана відповідачу 27.03.2026 року.
15.04.2026 від представника Департаменту патрульної поліції Мостіпан К.С. до суду надійшов Відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 в якому зазначає, що представником відповідача через базу даних Інформаційного порталу Національної поліції (далі – ІПНП) було перевірено постанову серії ЕНА №6883100 від 22.03.2026 та встановлено, що її відносно позивача склав поліцейський Групи реагування патрульної поліції Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старший сержант ОСОБА_2 . Це також підтверджується копією оскаржуваної постанови, яка надана позивачем до позовної заяви. Поліцейський Семчук В.В. не є службовою та/або посадовою особою Департаменту патрульної поліції, а безпосередньо підпорядковується Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області, яке не залучене відповідачем у даній справі. Також, відповідно до наданого витягу з бази даних ІПНП (вкладка «Адмінпрактика»), бланк оскаржуваної постанови ЕНА №6883100 рахується за Уманським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області (реєстраційний номер №1794 від 22.03.2026). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/730-2015-%D0%BF#Text) Департамент патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646) та Головне управління Національної поліції в Черкаській області (ЄДРПОУ 40108667) – це 2 самостійних, діючих окремо один від одного державних органа на підставі Положень, дві юридичні особи публічного права, без територіального та/або галузевого підпорядкування. До того ж, відповідно до ч.7 ст. 81 КАС України, структуру ГУНП в Черкаській області можна перевірити на їхньому офіційному інтернет-сайті: https://ch.npu.gov.ua/struktura/terytorialni-pidrozdily, де одним із територіальних підрозділів зазначено Уманське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області. Тому, Департамент патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646) помилково визначений відповідачем по справі і не має у розпорядженні жодних матеріалів та доказів по справі, згідно яких розглянуто та винесено постанову серії ЕНА №6883100 від 22.03.2026 та не володіє інформацією щодо обставин справи. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки Департамент патрульної поліції не є належним відповідачем у цій справі.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.
Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Встановлено, що оскаржувана постанова серії ЕНА №6883100 від 22.03.2026 відносно позивача складена поліцейським Групи реагування патрульної поліції Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшим сержантом ОСОБА_2 .
Поліцейський ОСОБА_2 не є службовою та/або посадовою особою Департаменту патрульної поліції, а безпосередньо підпорядковується Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області.
Відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.4 ст.126 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.
Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. 
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
З будь-якими клопотаннями чи заявами про заміну первісного відповідача належним відповідачем позивач до суду не звертався.
Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду можливості замінити його належним відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вказане вище не позбавляє його права повторно звернутися за захистом своїх прав, свобод та інтересів у встановлений законом спосіб та до належного відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 132, 161, 241-251 КАС України, суд 
У Х В А Л И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.С. Годік