Справа № 948/374/25 
Номер провадження 2/948/161/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27.04.2026 Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого – судді     Косик С.М.,
за участю секретаря     Ткач Н.М.,
позивача       ОСОБА_1 ,
представника позивача     ОСОБА_2 ,
відповідача       ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

у травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Машівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 55 574,60 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.10.2024 року в результаті ДТП за безпосередньої участі ОСОБА_3 – відповідача по справі, який керував автомобілем ВАЗ 21063 днз НОМЕР_1 , він завдав позивачу, як законному володільцю та користувачу автомобіля ВАЗ 21063 днз НОМЕР_2 , матеріальні збитки внаслідок механічного пошкодження транспортного засобу, який після ДТП є непридатним для експлуатації.
Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 10.12.2024 року водія ОСОБА_3 визнано винуватим зокрема і у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126, ст.124 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу, яка 11.03.2025 року за результатами перегляду в апеляційній інстанції залишена без змін. 
Розмір заподіяної матеріальної шкоди згідно висновку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 15.11.2024 року оцінювачем складає 55 574,60 грн. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 – позивача по справі, який керував автомобілем ВАЗ 21063 днз НОМЕР_2 застрахована не була.
Крім цього, позивач вказує на те, що факт ДТП став стресовою ситуацією для нього і його родини та є наслідком морально-психологічного переживання та страждання, необхідності у відновленні стабільного емоційного стану, думки про наслідки ДТП обмежують у звичному способі життя, через сильний стрес та душевні переживання. Вважає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які пов`язані з переживанням через значні механічні пошкодження автомобіля та неможливість ним користуватися у подальшому, тоді як він був єдиним транспортним засобом у їхній сім`ї та придбаний за його власні кошти, а тому все це створює незручності та додаткові фінансові витрати. За вказаних обставин позивач вважає, що розмір морального відшкодування визначений у грошовому еквіваленті становить 10 000,00 грн.
При цьому відповідач жодного разу не проявив зацікавленості щодо стану його здоров`я після ДТП та бажання відшкодувати матеріальні збитки в позасудовому порядку (а.с.2-5). 
Ухвалою від 15.05.2025 року Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та залучив до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору – ОСОБА_4 (а.с. 83).
Своєю ухвалою від 12.09.2025 року суд призначив судову автотоварознавчу (транспортно-товарознавчу) експертизу, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинив (а.с.132,133).
13.11.2025 року суд поновив провадження та призначив судове засідання (а.с.150).
Ухвалою від 09.12.2025 року суд направив для проведення експертизи згідно ухвали суду від 12.09.2025 року, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинив (а.с.163,164).
Ухвалою від 16.03.2026 року суд поновив провадження у даній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.194).
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на стягненні заявленої суми матеріальної та моральної шкоди з підстав, що викладені в позові та покликаючись на доведенні заявлених сум постановою суду, якою встановлено вину відповідача, висновком вартості матеріального збитку, наданого позивачем та показами свідків.
Відповідач позов не визнав, уважав заявлений розмір матеріальної шкоди завищеним, висновок щодо вартості матеріального збитку, що наданий позивачем, необгрунтованим, а суму завданих збитків завищеною. Також зазначив, що особа, яка здійснювала оцінку пошкоджень транспортного засобу, що належить позивачу не має статусу судового експерта та не попереджувалася про кримінальну відповідальність за подання завідомо неправдивого висновку. Розмір шкоди, що визначений експертом теж уважав завищеним з огляду на заміну позивачем дисків на автомобілі.
Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно (а.с.214,215).
Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, допитавши свідків та експерта, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Так, судом установлено, що повторно протягом року, 18.10.2024 о 21:25 год по вул. Незалежності, 63, в с. Базилівщина Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 21063, належним ОСОБА_5 , днз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою газоаналізатора «Драгер» результат якого показав 1,73 проміле, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху.
Повторно протягом року, 18.10.2024 о 21:25 год по вул. Незалежності, 63, в с. Базилівщина Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 21063, належним ОСОБА_5 , днз НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху.
18.10.2024 о 21:25 год по вул. Незалежності, 63, в с. Базилівщина Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, належним ОСОБА_5 , днз НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21051 днз НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_6 та автомобілем ВАЗ 21063 днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , які рухалися назустріч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху.
Вказані обставини встановлені постановою Машівського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2024 року в справі №948/830/24, яка набрала законної сили 11 березня 2025 року (а.с.15-23), та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Власником автомобіля ВАЗ 21063 днз НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 – третя особа по даній справі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 9).
Позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія на категорії «В» та «С», що підтверджується копією такого посвідчення серія НОМЕР_5 від 28.06.2022 року (а.с.10).
Відповідно до ст.55 Конституції України кожна особа має право на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Серед способів захисту цивільних прав, відповідно до пунктів 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України, передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із частинами 1, 2статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При цьому в ч. 1 ст.1187 ЦК України унормовано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 1187ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду.
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18, від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 зазначила: «... за змістом статі 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля, вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961- IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП...».
Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Зазначені висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19.
В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підтвердження розміру заподіяної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, позивачем надано висновки та звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №1224/11-24, відповідно до яких вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки ВАЗ 21063 днз НОМЕР_2 на дату ДТП 18.10.2024 року, з урахуванням ПДВ на складові частини, що потребують зміни становить 55 574,60 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 18.10.2024 року становить 249 963,63 грн. Ринкова вартість цього автомобіля, без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 18.10.2024 року становить 55 574,60 грн (а.с.24-35).
Відповідно до висновку судового експерта від 28.02.2026 року №СЕ-19/117-26/1151-АВ зазначено, що ринкова вартість транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 18.10.2024 року, в непошкодженому стані становить 33 509,70 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, внаслідок ДТП 18.10.2024 року вищевказаного транспортного засобу становить 155 511,00 грн. Вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових частин, внаслідок ДТП 18.10.2024 року становить 213 710,62 грн.
Також зазначено, що відповісти на питання «Яка вартість утилізації транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 (вартість працездатних складників – залишків»)? можливо після діагностування складників на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу. 
Крім цього, зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що трапилася 18.10.2024 становить 33 509,70 грн (а.с.179-191).
У судовому засіданні експерт Вовк В.В. вказаний висновок підтримав та показав, що на виконання ухвали суду ним проведено огляд транспортного засобу, дослідження та складено висновок, ринкова вартість автомобіля визначена на момент ДТП та при цьому використано зокрема довідник цінової інформації про автомобілі, який містить повну, не вибіркову інформацію, диски, які наявні на колесах автомобіля, не впливають на вартість транспортного засобу. 
З наданого позивачем висновку суб`єкта оціночної діяльності та висновку експерта, що наданий на виконання ухвали суду, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , значно перевищує його ринкову (дійсну) вартість до ДТП, отже відновлювальний ремонт є економічно необґрунтованим, а тому автомобіль вважається фізично знищеним.
Визначаючи розмір матеріальної шкоди суд уважає що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути вартість матеріального збитку в розмірі 33 509,70 грн, що визначений за висновком судового експерта від 28.02.2026 року №СЕ-19/117-26/1151-АВ, оскільки експерт був повідомлений судом про кримінальну відповідальність за надання недостовірного висновку, що у відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України найбільше відповідає принципу достовірності.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає таке.
Положеннями статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За приписами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Позивач у поданому позові вказує на те, що пошкоджений автомобіль внаслідок винних дій відповідача для нього та членів його сім`ї був єдиним засобом пересування, так як він з батьком ОСОБА_7 , який є учасником бойових дій та має проблеми зі станом здоров`я після отриманих травм, працюють у ТОВ «Компанія Фармко», що знаходиться у с. Селещина, а проживають у с. Сухоносівка відстань між якими складає 3 км, а тому відсутність транспортного засобу створює постійні незручності, на підтвердження чого надав довідки з місця роботи (а.с. 76,77).
Крім цього, зазначив, що він проживає разом з батьками та молодшими братом і сестрою, які є учнями Селещинського ліцею, тоді як його автомобіль був єдиним транспортним засобом, який забезпечував потреби їхньої сім`ї щодо перевезення, так як відстань від їх місця проживання та навчання складає більше 5 км, при цьому зазначив, що його брат має постійні проблеми зі здоров`ям, є дитиною з інвалідністю, на підтвердження чого надав довідку про склад сім`ї, довідки з місця навчання та посвідчення видане дитині з інвалідністю (а.с.72-75).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що позивач є її сином, він сам заробив та купив автомобіль. Транспортний засіб потрібний всій родині, оскільки ОСОБА_9 возить її та чоловіка на роботу, відвозить молодшого брата з інвалідністю до школи, оскільки після загибелі старшого сина на війні ніхто не може цього робити. Коли ОСОБА_9 потрапив в аварію та вони прибули на місце пригоди, побачили сина в кареті швидкої допомоги, там же був і ОСОБА_3 . Після ДТП відповідач не вибачився, не намагався владнати питання.
Свідок ОСОБА_10 показала, що вони з братом – позивачем по справі, проживають за однією адресою та вона обізнана, що після дорожньо-транспортної пригоди брат переживав, він засмучений, що не може добратися до роботи, не може відвезти молодшого брата з інвалідністю до школи.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, слід покласти саме на відповідача, з вини якого сталося ДТП.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд у відповідності до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення, те що дорожня-транспортна пригода, яка сталася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, глибину фізичних і моральних страждань позивача, та те, що через протиправну поведінку відповідача порушився звичний спосіб життя позивача та його родини, а також тривалий час, протягом якого позивач не отримав відшкодування матеріального збитку. 
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 05.12.2022 у справі №214/7462/20 вказала:
"У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. 
Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. 
У цій справі, що переглядається, позивачка в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди вказувала, що належний їй автомобіль був не просто транспортним засобом та основним засобом пересування, але й ціллю, досягнення якої в свій час потребувало кропіткої праці, а тому пошкодження автомобіля в ДТП завдало їй душевних страждань та негативно вплинуло на моральний стан».
З урахуванням встановлених обставин та розподілу тягаря доказування суд уважає, що участь в ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є підставними. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц.
Виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд уважає що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 730,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 33 509 (тридцять три тисячі п`ятсот дев`ять) грн 70 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп., та судовий збір в розмірі 730,00 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , інші відомості відсутні.

Суддя           С. М. Косик