Справа № 444/445/26
Провадження № 3/444/477/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., з участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює меблева фабрика "Деко тренд", реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 01.02.2026року о 06 год. 52 хв. в с.Липник на автодорозі М09 189 км. Тернопіль-Львів-Рава-Руська Львівський район, керував автомобілем марки "Пежо 4007" д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп’яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу "Drager Alkotest - 6810" результат тесту №3132 становить 0.33 проміле алкоголю, чим своїми діями  ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду справи свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, зазначив, що він не керував транспортним засобом, оскільки вони тільки мали тягнути машину на буксир. Зазначив, що на відеозаписі не відображено того, що він керує транспортним засобом, а сам автомобіль просто стоїть припаркований обабіч дороги.
Захисник особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - Матвійчук Г.М. подала письмові пояснення, які в судовому засіданні підтримав ОСОБА_1 . В поясненнях адвокат посилається на те, що отримавши доступ до матеріалів вказаної справи 21.03.2026р. та ознайомившись з такими, було виявлено порушення фіксації даного адміністративного правопорушення, зокрема не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ПЕЖО 4007», що є ключовим для встановлення наявності складу вказаного адміністративного правопорушення, та притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не може бути залишене поза увагою суду. Адвокат зазначає, що 01 лютого 2026 року ОСОБА_1 перебував в транспортному засобі «ПЕЖО 4007», який знаходиться в його користуванні та належить на праві власності його матері ОСОБА_2 , вказаний транспортний засіб не перебував в процесі руху (перебував в нерухомому стані) та знаходився на узбіччі проїзної дороги м-09 Тернопіль Львів - Рава-Руська з виманеними як передніми так задніми фарами, до вказаного засобу було приєднано тросом інший транспортний засіб з метою буксирування остатнього, однак саме буксирування розпочато не було. Орієнтовно в 7:00 годину ранку її довіритель в боковому дзеркалі заднього вигляду помітив проблискові маячки синього кольору які зупинилися за машиною його товариша та він також вийшов з машини та підійшов до працівників поліції. Через деякий час після перевірки та спілкування з працівниками поліції, остатні висловили підозру, щодо перебування ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти тест на місці за допомогою портативного газоаналізатора «Drager 6810», на що він погодився. За результатами проведеного освідування було виявлено рівень алкоголю в видиху повітря в розмірі 0.33 проміле. На обґрунтування заперечення зазначає, що статтею 8 пунктом 5 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968р., яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974р., визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається. Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле. Відповідно до українського законодавства, дозволений вміст алкоголю в крові водія становить 0,2 проміле. Водночас у більшості країн Європи допустимий рівень алкоголю в організмі становить 0,5 проміле. В інших країнах ця межа ще вища. До прикладу, в США та Великобританії такий показник становить 0,8 проміле. Тобто в країнах Європи чи США водій з 0,3 проміле має право їздити за кермом. Законодавство України в цій частині наразі не приведено у відповідність до європейського законодавства. Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 допустимий вміст алкоголю в крові водія становить 0,2 проміле. Міжнародні норми в Україні діють як частина національного законодавства, якщо їх ратифіковано Верховною Радою. У разі суперечностей вони мають пріоритет над внутрішнім законом. Вони реалізуються через імплементацію (виконання державою) та, якщо норма є самовиконуваною, застосовуються судами безпосередньо. Міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародний договір встановлює інші правила, ніж національне законодавство, застосовуються норми договору. Держава самостійно визначає методи та засоби виконання міжнародних норм. Норми міжнародних договорів, що не потребують видання внутрішньодержавних актів для застосування (самовиконувані), є нормами прямої дії. З огляду на наведене наявність у крові водія вмісту алкоголю 0,33 проміле не є однозначним свідченням наявності у його діях складу адміністративного правопорушення з огляду на пріоритет норм міжнародного права, які допускають інший вміст алкоголю в крові водія, внаслідок чого наступає адміністративна відповідальність водія за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та має розглядатися в сукупності з іншими належними та допустимими доказами. Разом із тим ключовим у національному законодавстві для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (наявності складу адміністративного правопорушення) попри наявність вмісту алкоголю в крові водія певного рівня є факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відсутність відеозапису (або іншого доказу) руху транспортного засобу та відеозапису відмови водія проходити медогляд на стан сп`яніння - свідчить про відсутність складу адмінправопорушення. Об`єктивна сторона правопорушення пере6дбаченого ст. 130 КУпАП включає керування транспортними засобами в стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного) або під впливом ліків, що знижують увагу. Також це відмова від огляду на сп`яніння, передача керування нетверезій особі, або вживання алкоголю/наркотиків після ДТП чи вимоги поліцейського до проведення огляду. Ключовими формами об`єктивної сторони (діяння) в т. ч. і в даному конкретному випадку є: керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом. Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. На доданому до матеріалів справи відеозаписі не зафіксовано рух, зупинку транспортного засобу «ПЕЖО 4007».
На підставі наведеного, захисник просить врахувати дане пояснення та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується зібраними доказами у справі та матеріалами справи, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580449 від 01.02.2026 року;
-результатом тесту технічного засобу "Drager Alkotest - 6810", який становить 0.33 ‰ проміле алкоголю;
-актом огляду на стан алкогольного сп’яніння з використанням спеціальних засобів, яким встановлено, що результат тесту огляду ОСОБА_1 позитивний 0.33 ‰;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.02.2026 року;
-висновком про отримання посвідчення водія серії НОМЕР_3 гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-CD-диском з відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського події, яка мала місце 01.02.2026 року за участі ОСОБА_1 .

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у протоколі зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища та адреси свідків.
Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п.2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильною. 
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580449 від 01.02.2026 року встановлено, що  ОСОБА_1 01.02.2026року о 06 год. 52 хв. в с.Липник на автодорозі М09 189 км. Тернопіль-Львів-Рава-Руська Львівський район, керував автомобілем марки "Пежо 4007" д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп’яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу "Drager Alkotest - 6810" результат тесту №3132 становить 0.33 проміле алкоголю, чим своїми діями  ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 а ПДР України.
Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів та є належним доказом в справі, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Із оглянутого відео записаного на СD-диску події, яка мала місце 01.02.2026 року за участі водія ОСОБА_1 встановлено, що працівниками поліції зупинено автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , працівник поліції представив себе, сказав, що це темна пора доби, в яку заборонено буксирування, якщо на транспортному засобі не працюють зовнішні світлові прилади. На запитання працівника поліції до ОСОБА_1 чи це він буксирує машину, останній відповів, що так. Працівник поліції попросив його надати відповідні документи. На запитання працівника поліції чи далеко вони хочуть тягнути машину ОСОБА_1 відповів що до м. Львова. Працівник поліції, встановивши у водія ознаки стану алкогольного сп`яніння, запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що водій ОСОБА_1 погодився. ОСОБА_1 продув прилад «Драгер» і було зафіксовано результат 0,33 проміле алкоголю. На запитання працівника поліції про те, чи ОСОБА_1 погоджується із результатом тесту за допомогою приладу "Драгер" останній відповів, що погоджується та в медичний заклад для проходження огляду не поїде. 
Відеозапис на СD-диску, який наданий працівниками поліції містить інформацію щодо обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджує факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат якого становить – 0,33 проміле. 
Із Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», вказано результат огляду Іванюк 0,33 ‰ та в графі «з результатами згоден» міститься підпис ОСОБА_1 (арк. спр. 4). 
Суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» проведено поліцейським в межах наданих повноважень, що відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку суду, не є сумнівними, узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються наведеними вище доказами, а також наданим працівниками поліції відеозаписом, та впливають на висновок суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження, які наведені захисником в письмовому поясненні про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не впливають на висновок суду та не спростовують вищенаведених висновків суду про притягнення ОСОБА_1 да адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильною.
Призначаючи вид та міру стягнення правопорушнику, враховую характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, майновий стан особи, ставлення до вчиненого.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність не встановлено. 
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Призначаючи вид та міру стягнення, враховую обставини вчинення правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відтак приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності, що буде достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню ним інших адміністративних правопорушень.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, пункту 5 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір” з останніми змінами та доповненнями, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатнихосіб.
Станом на 01.01.2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" становить 3328,00 грн., а тому з правопорушника в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст.40-1, ч.1 ст.130, 283, 284, 307, 308-310 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. – в дохід держави зпозбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) – 665 грн. 60 коп. судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя:        Олещук М.  М.