ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026  м. Дніпро Справа № 904/5962/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Демчини Т. Ю., Кошлі А. О.,

секретар судового засідання Кишкань М. А.,

за участі :
позивача (апелянта) Тропіна В. В.;
відповідача Тищенко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 (повний текст рішення складено 25.03.2026, суддя Татарчук В. О., м.Дніпро) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2026 (повний текст додаткового рішення складено 01.04.2026, суддя Татарчук В. О., м. Дніпро) 
у справі № 904/5962/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро) 
до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)
про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовної заяви і рішення суду першої інстанції.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" (ТОВ "Управбуд "Західний", позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", відповідач), в якій просило суд визнати незаконним та скасувати рішення комісії АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", оформлене Протоколом № 37 від 09.09.2025 засідання комісії з розгляду Акту про порушення договірних умов № 122 від 21.07.2025, а також визнати незаконним та скасувати рішення комісії АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", оформлене Протоколом № 38 від 09.09.2025 засідання комісії з розгляду Акту про порушення договірних умов № 123 від 21.07.2025. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідача та складені ним документи (акти про порушення договірних умов № 122 та № 123 від 21.07.2025, протоколи комісії № 37 та № 38 від 09.09.2025, претензії та рахунки на оплату) суперечать вимогам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси позивача. Позивач зазначав, що він не є споживачем електричної енергії, не має на балансі електроустановок, не укладав договорів про постачання та розподіл електроенергії, а тому притягнення його до відповідальності за порушення умов договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії є безпідставним.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/5962/25 у задоволенні позову ТОВ "Управбуд "Західний" відмовлено повністю.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2026 у справі № 904/5962/25 заяву АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ "Управбуд "Західний" на користь АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні заяви ТОВ "Управбуд "Західний" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач як управитель багатоквартирних житлових будинків відповідає за електромережі та електроспоживання, повинен укладати договори електропостачання, отримує з мешканців житлових будинків плату за електропостачання місць загального користування, а тому є споживачем електричної енергії. Суд встановив, що відповідно до положень пунктів 2, 4, 6 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 договір споживача про надання послуг з розподілу електроенергії на об`єкти, зазначені у договорі про постачання електроенергії № 25931-00 від 21.12.2016, вважається укладеним з 01.01.2019 на умовах, зазначених у цьому договорі про постачання, а позивач приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії одразу з поданням ним заяви-приєднання. Суд дійшов висновку, що позивач несанкціоновано, без дозволу оператора системи розподілу, без наявності правових підстав здійснював відбір електричної енергії з електромереж відповідача для ведення своєї господарської діяльності, не допускав працівників ОСР до електроустановок житлових будинків для здійснення їх відключення. Суд також зазначив, що акти про порушення договірних умов складені у порядку, передбаченому п. 8.9 договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії, а наявність відеозйомки є достатнім і належним доказом недопуску та відмови від підпису актів про недопуск. Здійснений відповідачем розрахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої позивачем з порушенням договірних умов, визнано таким, що відповідає умовам договору та вимогам законодавства про електроенергетику.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням від 16.03.2026 у задоволенні позову відмовлено повністю, що зумовило застосування загального правила розподілу судових витрат відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України. Факт надання правничої допомоги підтверджується договором про надання правничої допомоги № 624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026 та звітом № 5/904/5962/25-ДнЕМ від 16.03.2026 на загальну суму 12000,00 грн. Суд визнав зазначений розмір витрат розумним та співмірним зі складністю справи.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 та додатковим рішенням від 24.03.2026, ТОВ "Управбуд "Західний" подало апеляційні скарги, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції від 16.03.2026 та ухвалити нове рішення про задоволення позову, а також скасувати додаткове рішення від 24.03.2026 та відмовити у задоволенні заяви АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, та невірно застосував норми матеріального права, помилково визначивши ТОВ "Управбуд "Західний" як споживача електричної енергії. Позивач наполягає, що він не є споживачем у розумінні п. 84 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" та п. 1.1.2 ПРРЕЕ, оскільки не купує електричну енергію для власного споживання, не має у власності або на балансі електроустановок за адресами будинків, зазначених в актах, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 1/167 від 15.10.2025. Власниками електричних мереж у багатоквартирних будинках є співвласники спільного майна цих будинків відповідно до ст. 382 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Скаржник стверджує, що суд помилково застосував норми законодавства, що регулюють правовідносини у сфері управління багатоквартирним будинком (п. 1 ч. 1 ст. 5, п. 6 ч. 4 ст. 8, ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правила надання послуги з управління багатоквартирним будинком), до сфери правовідносин у електроенергетиці, яка регулюється спеціальними нормами Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ. Обов`язок управителя укласти договір про постачання електричної енергії виникає перед співвласниками, а не перед електропостачальником або ОСР, і не створює самого факту укладення договору та факту споживання електроенергії. Серед обов`язків управителя, визначених у договорах управління від 14.09.2017, 11.05.2018, 21.06.2018, відсутній обов`язок укласти договір про постачання електричної енергії, а співвласники відповідних рішень про внесення змін до договорів не приймали.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини, які фактично не доведені. Зокрема, договір про постачання електричної енергії № 25931-00 від 21.12.2016 припинив свою дію з 16.11.2018 у зв`язку з анулюванням АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" ліцензій на постачання електричної енергії та передачу електричної енергії місцевими мережами відповідно до постанови НКРЕКП № 1440 від 16.11.2018. Після цього ТОВ "Управбуд "Західний" не укладало жодних договорів про постачання електричної енергії з будь-яким електропостачальником, а будь-які договірні відносини з ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" відсутні.
Апелянт наголошує, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії між ТОВ "Управбуд "Західний" та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" не укладався. Заява-приєднання без дати оформлення зі штампом відповідача від 20.08.2019 є лише виразом наміру на укладання договору, а не підтвердженням його укладення, оскільки не погоджена відповідачем та не оформлена належним чином. У матеріалах справи відсутні паспорти точок розподілу, узгоджені сторонами, акти розмежування балансової належності, докази направлення заяви-приєднання поштовим відправленням, що є порушенням вимог п. 2.1.3, 2.1.5, 2.1.11, 2.1.12, 2.2.1 ПРРЕЕ та п. 4, 5, 10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.
Апелянт зазначає, що суд не дослідив, якими доказами підтверджується факт приєднання електроустановок за спірними адресами саме до електромереж АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", зважаючи на те, що у м. Дніпро діяльність з розподілу електроенергії здійснює також ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" відповідно до постанови НКРЕКП від 27.11.2018 № 1533.
Щодо висновків суду про недопуск працівників ОСР, скаржник стверджує, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Відповідач не довів належними доказами наявності технічної можливості відключення електроустановок 21.07.2025, оскільки у представників відповідача були відсутні наряди або оперативні завдання на відключення, посвідчення про перевірку знань, документи на підтвердження груп з електробезпеки. Представники відповідача з`явилися не за адресами, зазначеними у попередженні про відключення, а до офісу позивача за адресою вул. Данила Галицького, 9а, де склали акти у присутності бухгалтера Омельченко Н. М., яка не є уповноваженою особою позивача. Зміст відеозапису не досліджувався судом у судовому засіданні. Крім того, електроустановки за адресою вул. Повітрофлотська, 7 (ЕІС 62Z5933324795859 та ЕІС 62Z8071329012933) були фактично відключені відповідачем за допомогою системи АСКОЕ ще 03.01.2024, що не заперечується відповідачем.
Апелянт вказує, що відповідач не виконав вимогу електропостачальника про відключення у строк, встановлений п. 11.5.12 Кодексу систем розподілу (10 робочих днів), оскільки заявка ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" від 26.06.2023 № 26638/DNEP мала бути виконана до 11.07.2023, а відповідач звернувся до позивача лише 13.07.2023. Відповідно до п. 7.10 ПРРЕЕ, у разі нездійснення ОСР припинення електропостачання, обсяги електричної енергії покладаються на оператора системи як втрати. Складання актів у липні 2025 року є спробою перекласти на позивача відповідальність за власні технологічні втрати протягом двох років.
Скаржник також зазначає, що акти про порушення договірних умов № 122 та № 123 є недопустимими доказами, оскільки складені не у встановленій формі (єдина узгоджена форма акта про порушення визначена Додатком 9 до ПРРЕЕ), містять юридично невизначений суб`єкт, не містять належної кваліфікації порушення, а показники лічильників та обсяги спожитої електроенергії в актах не зафіксовані. Розрахунок обсягу та вартості електроенергії здійснено на підставі некоректних або непідтверджених даних, без укладених договорів про надання послуг комерційного обліку.
Посилання суду першої інстанції на рішення у справах № 904/5209/23, № 904/5206/23, № 904/5203/23, № 904/5772/24 та постанову Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/1678/25 є безпідставними, оскільки зазначені судові рішення не мають преюдиційного значення для цієї справи з огляду на інший предмет доказування та інші фактичні обставини. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України.
Щодо додаткового рішення від 24.03.2026 апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність у договорі про надання правничої допомоги № 624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026 істотних умов щодо визначення розміру та порядку обчислення витрат на правничу допомогу. Відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає суду та іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру гонорару, що відповідає висновку, викладеному у додатковій постанові КГС ВС від 30.06.2022 у справі № 915/517/21.
Апелянт вказує, що звіт про надання правничої допомоги № 5/904/5962/25-ДнЕМ від 16.03.2026 не містить належного та детального опису виконаних робіт, не конкретизовано зміст наданих послуг, обсяг фактично виконаних процесуальних дій, їх складність, що порушує вимоги ч. 3 ст. 126 ГПК України. У звіті зазначено участь у судовому засіданні 10.01.2026, яке нібито не відбулося через відсутність електропостачання, однак 10.01.2026 припадає на суботу. Також до розрахунку включено витрати на дорогу до суду та з суду, які не підтверджені жодними документами і не відносяться до складників витрат на професійну правничу допомогу. Загалом у звіті відсутня узагальнена кількість годин та порядок розрахунку вартості послуг.
Апелянт також стверджує, що довіреність № 1762025 від 16.04.2025 є загальною довіреністю, яка не містить посилання на справу № 904/5962/25, не визначає обсяг конкретного доручення на надання правничої допомоги у межах цієї справи та не підтверджує факту замовлення клієнтом відповідних правничих послуг. Договір про надання правничої допомоги не містить доручення клієнта адвокатському об`єднанню на ведення справи № 904/5962/25, хоча умови п. 2.3.1 та п. 2.3.2 цього договору передбачають обов`язок адвокатського об`єднання надавати правничу допомогу саме у відповідності до доручення клієнта. Адреса робочого місця адвоката Тищенко Т. А. фактично збігається з місцезнаходженням АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", що ставить під сумнів незалежність надання правничої допомоги.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ "Управбуд "Західний" та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.
Відповідач наголошує, що доводи та аргументи позивача в апеляційній скарзі суттєво відрізняються від підстав позовних вимог, наведених у позовній заяві, та просить суд розглядати апеляційну скаргу виключно у рамках позовних вимог, підстав та предмету позову, викладених у позовній заяві, з урахуванням положень ч. 5 ст. 269 ГПК України. Зокрема, аргументи про відсутність паспортів точок розподілу, про діяльність ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК", про порушення Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Щодо наявності договірних відносин відповідач зазначає, що між сторонами існують договірні відносини з надання послуг з розподілу електроенергії, що підтверджується договором про постачання електричної енергії № 25931-00 від 21.12.2016, підписаним директором ТОВ "Управбуд "Західний" Жук А. Є., заявою-приєднанням до умов публічного договору споживача, листом ТОВ "Управбуд "Західний" від 20.08.2020 вих. № 1/426 про приєднання житлових будинків, а також протоколами № 103 та № 104 від 02.07.2024 засідання комісії, підписаними директором Жук А. Є. Позивач не направляв на адресу відповідача заяви про розірвання договору споживача у порядку п. 4.27 та пп. 16 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" також не повідомляло про розірвання договору про постачання електричної енергії.
Відповідач наполягає, що позивач як управитель є споживачем електроенергії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5, п. 6 ч. 4 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 9, 13 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, п. 8 Типового договору, та зобов`язаний укладати договори для забезпечення електропостачання місць загального користування, що підтверджено постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 904/1678/25 та рішеннями у справах № 904/5209/23, № 904/5206/23, № 904/5203/23, № 904/5772/24.
Щодо обсягу спожитої електроенергії відповідач зазначає, що позивач не виконував умови договору щодо надання показів приладів обліку, тому обсяг визначено розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання відповідно до п. 24 Додатку 4 до договору та п. 8.6.9 Кодексу комерційного обліку електроенергії. Докази споживання електроенергії (інформаційні довідки, фото лічильників, акти технічних перевірок) долучені до матеріалів справи.
Відповідач також зазначає, що відповідно до п. 11.5.12 Кодексу систем розподілу ОСР не має права вимагати від електропостачальника обґрунтування причини припинення електроживлення та не розглядає заперечення щодо неправомірності дій електропостачальника, а лише зобов`язаний виконати заявку про відключення. Щодо недопуску відповідач наголошує, що його працівники не виконували робіт у внутрішньобудинкових електромережах позивача, а лише просили направити відповідальну особу для здійснення відключення, оскільки внутрішньобудинкові мережі знаходяться у зоні експлуатаційної відповідальності споживача.
АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" подало відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити додаткове рішення без змін.
Відповідач зазначає, що договір про надання правничої допомоги № 624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026 містить Розділ 4 "Вартість правничої допомоги та порядок розрахунків", відповідно до п. 4.1 якого розмір винагороди визначається сторонами окремо за кожним дорученням клієнта та зазначається у звітах про надання правничої допомоги, а загальна ціна договору визначена у п. 4.2. Ствердження позивача про відсутність істотних умов є суб`єктивною думкою, не підтвердженою правовими нормами, оскільки чинним законодавством не визначені обов`язкові вимоги для укладання договору про надання правничої допомоги.
Щодо детальності опису робіт відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, згідно якої надмірний формалізм при оцінюванні опису може призвести до порушення принципу верховенства права. Звіт містить достатню інформацію для визначення розміру витрат: назви процесуальних документів, дати їх подання, дати судових засідань та час, витрачений на кожну послугу. Щодо дати 10.01.2026 відповідач визнає наявність технічної помилки - правильною датою є 10.02.2026, що підтверджується ухвалою суду від 10.02.2026 про те, що судове засідання не відбулося через відсутність електропостачання.
Щодо довіреності та доручення відповідач зазначає, що п. 1.4 договору передбачає відображення номера судової справи у звітах про надання правничої допомоги, а не у довіреності, і що ні вимогами законодавства про адвокатуру, ні положеннями договору не передбачений обов`язковий порядок видачі доручень клієнтом адвокату. Третя сторона не має правових підстав для втручання у договірні правовідносини між клієнтом та адвокатським об`єднанням.

Рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Стефанів Т. В. (суддя-доповідач), судді: Кошля А. О., Демчина Т. Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/5962/25.
Витребувано матеріали справи №904/5962/25 у Господарського суду Дніпропетровської області.
06.05.2026 справа № 904/5962/25 надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2026 у справі № 904/5962/25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2026 призначено справу № 904/5962/25 до розгляду в судовому засіданні на 27.05.2026 об 11 год. 30 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026 призначено справу № 904/5962/25 до розгляду в судовому засіданні на 27.05.2026 об 11 год. 30 хв.
Об`єднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2026 у справі № 904/5962/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/5962/25.
27.05.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.06.2026 о 9:00.
В судове засідання 10.06.2026 з`явилися позивач та відповідач. 
Колегія суддів у судовому засіданні 10.06.2026 оголосила скорочену (вступну та резолютивну частини) постанову.

Встановлені судом обставини справи.
Судом встановлено, що предметом доказування у даній справі є обставини наявності/відсутності підстав для визнання незаконними та скасування рішення комісії Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", оформлене протоколом №37 від 09.09.2025 засідання комісії з розгляду акту про порушення договірних умов №122 від 21.07.2025, рішення комісії Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", оформлене протоколом №38 від 09.09.2025 засідання комісії з розгляду акту про порушення договірних умов №123 від 21.07.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, первісно ТОВ "Управбуд "Західний" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання незаконними та скасування двох рішень комісії АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", оформлених Протоколом від 09.09.2025 №37 за Актом про порушення договірних умов № 122 від 21.07.2025 та Протоколом від 09.09.2025 № 38 за Актом про порушення договірних умов № 123 від 21.07.2025.
З матеріалів справи вбачається, що 13.08.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" (далі - позивач) отримано від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - відповідач) лист №34273/1001 від 31.07.2025, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" повідомлено про виявлення порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії та умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та складення відносно останнього Актів про порушення договірних умов №№122, 123 від 21.07.2025.
У зазначеному листі також вказано про те, що комісією на засіданні, яке призначено на 09.09.2025, буде розглянуто питання щодо визначення витрат, понесених Оператором систем розподілу на закупівлю та адміністрування втрат відповідно до діючих тарифів, внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та підпунктів 12-14 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ. При цьому до листа додано другі екземпляри актів про порушення договірних умов №№122, 123 від 21.07.2025, актів про недопуск від 21.07.2025, "Попередження про припинення постачання (розподілу) електричної енергії" від 21.07.2025. 
02.09.2025 позивач на адресу відповідача направив заперечення на акти про порушення договірних умов №№122, 123 від 21.07.2025, в яких просив прийняти рішення про відсутність у діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" порушення ПРРЕЕ та договірних умов.
09.09.2025 на засіданні комісії Дніпровського розрахункового центру для розгляду актів про порушення договірних умов, за результатом розгляду актів про порушення договірних умов №№122, 123 від 21.07.2025 відповідачем складено протоколи №№37, 38, претензії до зазначених протоколів та рахунки на оплату, в яких визначено обсяги та вартість розподіленої енергії.
Дії відповідача та складені ним документи суперечать вимогам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси позивача. Протоколи комісії Дніпровського розрахункового центру для розгляду актів про порушення договірних умов № № 38, 37 від 09.09.2025, претензії до зазначених протоколів та рахунки на оплату є безпідставними, оскільки ґрунтуються на актах, складених із грубими порушеннями ПРРЕЕ, не підтверджують фактичних обставин та не відповідають приписам законодавства. А тому рішення відповідача, викладені у зазначених протоколах підлягають визнанню незаконними та скасуванню в судовому порядку.
Позивач категорично не згоден з позицією відповідача, що викладена ним в актах про порушення договірних умов, в спірних протоколах № №37, 38 від 21.07.2025 засідання комісії по розгляду Актів про порушення договірних умов та претензіях від 09.09.2025, що і є причиною виникнення спору.
Позивач, звертаючись із позовом, зазначав, що ТОВ "Управбуд "Західний" не є споживачем електричної енергії, не є учасником роздрібного ринку електричної енергії, не є електропостачальником або оператором системи розподілу, а здійснює виключно діяльність з управління багатоквартирними будинками. На думку позивача, такий статус не створює у нього обов`язків споживача електричної енергії та не дає підстав для застосування до нього відповідальності за порушення ПРРЕЕ.
Матеріалами справи підтверджується, що між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" було укладено договір про постачання електричної енергії № 25931-00 від 21.12.2016, і заяву приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на наступні об`єкти: вул. Фосфорна, буд. 15 (ЕІС-код 62Z8157666550057), вул. Повітрофлотська, будинок № 7 (ЕІС-код 62Z8071329012933), (ЕІС-код 62Z5933324795859), вул. Юлії Залюбовської, буд. 8 (ЕІС-код 62Z4875312688178), буд. 14 (ЕІС-код 62Z0289914632971), буд. 18 (ЕІС-код 62Z4352080730194), вул. Дівоча, буд. 7 (ЕІС-код 62Z7190157158254), буд. 9 (ЕІС-код 62Z7769784485576).
Пунктом 3.4 договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії передбачено, що споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця або в інший узгоджений сторонами термін, надати Оператору системи розподілу напряму або через (за умови надання відповідного сервісу електропостачальником) постачальником універсальних послуг/Електропостачальника/ постачальника послуг комерційного обліку звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць, зразок якого наведено в Додатку 11 "Звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць (Зразок)" до договору. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку. Перевірка достовірності даних комерційних засобів обліку безпосередньо на місці їх встановлення забезпечується Сторонами за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців, про що складається відповідний акт контрольного огляду засобу комерційного обліку. У разі ненадання Споживачем, що не є побутовим, звіту про дані комерційних засобів обліку за розрахунковий місяць протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця (або в інший узгоджений Сторонами термін) та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду засобу комерційного обліку протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового, зазначеного у Додатку 4 "Порядок розрахунку" до цього договору, обсягу споживання.
Пунктом 19 Додатку 4 "Порядок розрахунків" встановлено, що сторони дійшли згоди, що у випадку, коли Оператор системи розподілу є оператором зчитування даних з вузлів обліку та/або забезпечує локальне зчитування результатів вимірювання лічильників електричної енергії (ЛУЗОД), а саме з лічильників, які встановлені в електроустановках Оператора системи розподілу, та/або здійснює автоматичне дистанційне зчитування даних з лічильників, які підключені до АСЗД, Оператор системи розподілу формує об`єм розподілу електричної енергії для передачі Постачальнику електричної енергії та/або платіжні документи на підставі даних отриманих Оператором системи розподілу з вузлів обліку та внесених до розрахункової системи.
У випадку, якщо у споживача введена в експлуатацію система ЛУЗОД/АСКОЕ, показники із засобу(ів) обліку фіксуються Оператором системи розподілу на дату розрахунку та передаються до розрахункової системи, як звітні дані, при цьому Оператор системи розподілу формує об`єм розподілу електричної енергії для передачі постачальнику електричної енергії та/або платіжні документи (пункт 20 додатку 4).
Згідно пункту 21 додатку 4 звіти про покази засобів обліку за розрахунковий період можуть надаватись споживачем через іншого учасника ринку електричної енергії за наявності у відповідного учасника ринку технічних можливостей для їх прийому та повноважень (у разі, якщо обмін такими документами здійснюється після повідомлення Оператором системи розподілу), за умови підписання споживачем та учасником ринку електричної енергії відповідного доручення та надання його Оператору системи розподілу.
Приписами пункту 22 додатку 4 встановлено, що споживач гарантує, що дані про покази засобів обліку, передані ним будь-яким каналом або способом комунікації, які викладені в даному Додатку, є верифікованими з його сторони та коректними й достовірними.
У випадку паперового обміну інформацією, непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані на дату розрахунку, яка зазначена в Додатку №3 до договору надавати Оператору системи розподілу звіт про покази засобу(ів) обліку за розрахунковий місяць за формою, яка наведена, як зразок у Додатку №11 до Договору. У разі, якщо споживач за даним договором є основним споживачем, то він знімає та подає Оператору системи розподілу дані засобів обліку субспоживачів (пункт 23 додатку 4).
Згідно з пунктом 24 додатку 4 у разі ненадання споживачем (крім індивідуальних побутових споживачів) звіту про покази лічильників за розрахунковий місяць, протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду засобів комерційного обліку (ЗКО) протягом розрахункового місяця, обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий період визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання.
Суд виходив із того, що позивач, порушуючи вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), допускав споживання електричної енергії без належного договору постачання, не забезпечив виконання вимог щодо припинення електроспоживання та не надав представникам оператора системи розподілу доступу до електроустановок для здійснення відключення.
Відповідно до ПРРЕЕ споживач зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору, своєчасно оплачувати спожиту електроенергію та забезпечувати доступ представникам оператора системи для проведення перевірок і відключення електроживлення у передбачених законодавством випадках.
Суд дійшов висновку, що відповідач правомірно визначив обсяг та вартість електричної енергії, спожитої позивачем у спірний період, а доводи про неправильність або завищення такого розрахунку належними доказами не підтверджені.
Також суд зазначив, що посилання позивача на правові висновки Верховного Суду у справі №922/2992/18 є безпідставними, оскільки спірні правовідносини не є подібними. У даній справі предметом спору є визначення обсягу фактично спожитої електричної енергії за показами приладів обліку, а не розрахунок недоврахованої електроенергії.
Крім того, суд встановив, що між сторонами існували договірні відносини з розподілу електричної енергії, оскільки позивач приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а такий договір відповідно до вимог ПРРЕЕ та постанови НКРЕКП №312 вважається укладеним з 01.01.2019.
З огляду на викладене, суд визнав, що розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, здійснений АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", відповідає умовам договору та вимогам законодавства у сфері електроенергетики.
Суд виходив із того, що з 01.01.2019 у зв`язку із запровадженням нового ринку електричної енергії АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" набуло статусу оператора системи розподілу та втратило право здійснювати діяльність з постачання електричної енергії. Відтак договір про постачання електричної енергії №25931-00 від 21.12.2016 припинив свою дію, а між сторонами виникли правовідносини на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Суд дійшов висновку, що доводи позивача про існування між сторонами договірних відносин на підставі договору постачання електричної енергії після 01.01.2019 суперечать вимогам законодавства про ринок електричної енергії.
Акти про порушення договірних умов №122 та №123 складені відповідачем відповідно до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Такі акти не є актами про порушення ПРРЕЕ, а тому вимоги щодо форми акта про порушення ПРРЕЕ та обов`язкової участі незаінтересованих осіб у цьому випадку не застосовуються.
Суд визнав належними та допустимими доказами відеозаписи, які підтверджують відмову представника позивача надати працівникам оператора системи розподілу доступ до електроустановок для їх відключення та відмову від підписання актів про недопуск. Позивач не спростував зазначених обставин належними доказами.
Також суд відхилив посилання позивача на практику Верховного Суду у справах №906/585/18 та №922/2992/18, оскільки ці справи стосувалися визначення обсягу та вартості недоврахованої (безоблікової) електроенергії, тоді як у даному спорі предметом є оплата фактично спожитої електричної енергії, визначеної за показами приладів обліку.
Крім того, суд зазначив, що відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та умов типового договору управління саме управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна будинку, у тому числі укладати договори про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, роботи ліфтів та функціонування іншого спільного майна.
З огляду на наведене суд визнав безпідставними доводи позивача про відсутність у нього обов`язку укладати договори щодо забезпечення електричною енергією місць загального користування багатоквартирних будинків.
Суд виходив із того, що позивач як управитель багатоквартирних житлових будинків відповідає за належне утримання спільного майна, у тому числі внутрішньобудинкових електромереж, забезпечення освітлення місць загального користування, функціонування ліфтів та іншого спільного майна будинку.
Відповідно до вимог законодавства у сфері житлово-комунальних послуг та управління багатоквартирними будинками саме на управителя покладено обов`язок укладати договори про постачання та розподіл електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна будинку та виконувати умови таких договорів.
Суд визнав безпідставними доводи позивача про те, що він не є споживачем електричної енергії та не зобов`язаний укладати відповідні договори. Позивач отримує від мешканців плату за управління будинками, до складу якої входять витрати на електропостачання місць загального користування, а тому є належним споживачем електричної енергії для таких потреб.
Суд установив, що позивач, маючи заборгованість за спожиту електроенергію, не припинив її споживання, не допустив працівників оператора системи розподілу до електроустановок для здійснення відключення та продовжив користування електричною енергією без чинного договору постачання електричної енергії, чим порушив вимоги ПРРЕЕ.
На думку суду, після припинення купівлі-продажу електричної енергії за договором постачання позивач фактично продовжував споживати електроенергію без належної правової підстави, здійснюючи її несанкціонований відбір з мереж оператора системи розподілу.
Суд також врахував, що позивач не спростував доводів відповідача щодо недопуску працівників оператора системи розподілу до електроустановок, отримання від мешканців коштів за електропостачання місць загального користування та безоплатного споживання електроенергії без належних договірних підстав.
З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо фіксації порушень, визначення обсягу та вартості електричної енергії, спожитої позивачем без договору постачання електричної енергії у період з 01.08.2023 по 21.07.2025, є правомірними та обґрунтованими, а підстав для задоволення позову не вбачається.
Щодо обставин, пов`язаних з ухваленням додаткового рішення, судом встановлено таке.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про визнання незаконним та скасування рішення.
18.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00грн.
На підтвердження розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до заяви додані (в копіях): звіт про надання правничої допомоги №5/904/5962/25-ДнЕМ від 16.03.2026, за яким сторони договору про надання правничої допомоги підтвердили надання адвокатським об`єднанням правової допомоги у справі №904/5962/25 на загальну суму 12000,00грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3577.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки при ухваленні рішення у справі питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не було вирішено.
На підтвердження понесених витрат відповідач надав договір про надання правничої допомоги та звіт про надання правничої допомоги від 16.03.2026, відповідно до якого адвокатським об`єднанням у справі №904/5962/25 надано правничу допомогу на суму 12 000 грн.
Суд встановив, що відповідач належним чином заявив про намір відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, а докази їх понесення подано у встановлений процесуальним законом строк.
Оцінюючи заявлені до стягнення витрати, суд виходив із критеріїв реальності, необхідності та розумності таких витрат, передбачених статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також практикою Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.
Суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу безпосередньо пов`язані з розглядом справи, підтверджені належними доказами, є фактичними та необхідними. При цьому позивач не довів неспівмірності чи необґрунтованості заявленої суми витрат.
З урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, характеру спору, критеріїв розумності та співмірності суд визнав суму витрат у розмірі 12 000 грн обґрунтованою та такою, що підлягає відшкодуванню.
Оскільки рішення у справі ухвалено на користь відповідача, а підстав для відступу від загального правила розподілу судових витрат суд не встановив, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 000 грн покладено на позивача.
23.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить позивач стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00грн.
Суд зазначив, що за загальним правилом судові витрати покладаються на сторону, яка програла спір. Відступ від цього правила можливий лише у випадках, передбачених частиною дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони або мало місце зловживання процесуальними правами.
При цьому покладення судових витрат незалежно від результатів розгляду справи є правом суду, а не його обов`язком, і потребує належного обґрунтування встановлених обставин.
Під час розгляду справи судом не встановлено фактів зловживання відповідачем або його представником процесуальними правами. Посилання позивача на порушення відповідачем строку подання відзиву та порядку надання відповідей на письмові запитання саме по собі не свідчить про зловживання процесуальними правами у розумінні статті 43 та частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Оскільки рішення у справі ухвалено не на користь позивача, а підстав для застосування частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом не встановлено, підстави для покладення витрат на професійну правничу допомогу позивача на відповідача відсутні.
З огляду на викладене суд відмовив у задоволенні заяви ТОВ "Управбуд "Західний" про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а рішення та додаткове рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Управбуд "Західний" до АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про визнання незаконними та скасування рішень комісії, оформлених протоколами №37 та №38 від 09.09.2025, а також додаткове рішення, яким стягнуто з позивача на користь відповідача 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та відмовлено у задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Доводи апелянта про те, що ТОВ "Управбуд "Західний" не є споживачем електричної енергії у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, управитель зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна будинку, у тому числі організовувати забезпечення електричною енергією місць загального користування та іншого спільного майна будинку.
Сам по собі факт відсутності у позивача права власності або балансоутримання внутрішньобудинкових електромереж не виключає покладених на нього законом та договорами управління обов`язків щодо забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирних будинків. Вирішальним у даному випадку є не титул власності на мережі, а здійснення позивачем функцій управителя та забезпечення потреб місць загального користування, витрати на які відшкодовуються співвласниками будинку.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта щодо відсутності договірних відносин у сфері електропостачання.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, після припинення дії договору про постачання електричної енергії позивач не забезпечив належного оформлення правовідносин щодо подальшого електропостачання місць загального користування багатоквартирних будинків, водночас фактичне споживання електричної енергії продовжувалося.
Сам по собі факт відсутності належно оформлених договірних відносин не свідчить про відсутність обов`язку оплачувати фактично спожиту електричну енергію та дотримуватись вимог законодавства у сфері електроенергетики.
Також колегія суддів відхиляє доводи скаржника про недоведеність факту приєднання спірних об`єктів до мереж АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі".
Матеріалами справи підтверджується, що спірні точки комерційного обліку перебували у системі розподілу відповідача, щодо них здійснювалися заходи з адміністрування та контролю, а також оформлювалися документи, передбачені нормативними актами у сфері розподілу електричної енергії. Водночас належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначені об`єкти перебували у зоні діяльності іншого оператора системи розподілу, позивачем не надано.
Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги щодо складання актів про порушення договірних умов №122 та №123.
Оцінка зазначених актів здійснювалася судом не ізольовано, а у сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи. Наведені апелянтом зауваження щодо окремих аспектів їх оформлення самі по собі не свідчать про недостовірність відомостей, зафіксованих у цих документах, та не спростовують встановлених судом обставин справи.
Крім того, колегія суддів враховує, що позивач фактично не спростував встановлені судом першої інстанції обставини щодо забезпечення електропостачання місць загального користування багатоквартирних будинків та отримання від співвласників відповідних платежів, при цьому належних доказів здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію матеріали справи не містять.
Посилання апелянта на судові рішення у справах №904/5209/23, №904/5206/23, №904/5203/23, №904/5772/24 та №904/1678/25 також не спростовують висновків місцевого господарського суду. Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, зазначені судові акти не були покладені в основу висновків суду як преюдиційні факти у розумінні статті 75 Господарського процесуального кодексу України, а використовувалися як джерело правових підходів щодо застосування відповідних норм права, що саме по собі не свідчить про порушення норм процесуального законодавства.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги зводяться переважно до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та до власного тлумачення апелянтом норм матеріального права, проте не спростовують встановлених судом обставин справи і не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
Підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду колегія суддів не вбачає.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статей 123, 126, 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами залежно від результатів вирішення спору за умови їх належного підтвердження. При цьому суд має оцінити реальність понесених витрат, їх зв`язок із розглядом конкретної справи, а також розумність і співмірність їх розміру складності спору та обсягу виконаної адвокатом роботи.
Як встановлено судом першої інстанції, після ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та просило стягнути з ТОВ "Управбуд "Західний" 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат відповідачем надано договір про надання правничої допомоги №624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026, звіт про надання правничої допомоги №5/904/5962/25-ДнЕМ від 16.03.2026, у якому зазначено справу №904/5962/25, обсяг наданих послуг та їх вартість у сумі 12 000,00 грн, а також документи, що підтверджують повноваження адвоката.
Доводи апелянта про відсутність у договорі істотних умов щодо визначення розміру гонорару є безпідставними. Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили порядок визначення вартості правничої допомоги, передбачивши у пунктах 1.4 та 4.1 договору, що зміст, обсяг і вартість послуг визначаються окремо за кожним дорученням клієнта та відображаються у відповідному звіті про надання правничої допомоги. Саме такий звіт щодо справи №904/5962/25 був наданий суду та містить конкретно визначену суму винагороди. Отже, порядок визначення гонорару сторонами погоджено, а розмір винагороди у межах даної справи є визначеним та підтвердженим належними доказами.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність детального опису виконаних робіт. Частина третя статті 126 ГПК України не встановлює вичерпного переліку відомостей, які обов`язково мають міститися у документі, що підтверджує надання правничої допомоги. Наданий відповідачем звіт містить перелік виконаних адвокатом робіт та дає можливість встановити їх зв`язок із розглядом саме цієї справи. При цьому чинне законодавство не вимагає надмірної деталізації кожної процесуальної дії або обов`язкового погодинного розрахунку вартості послуг у випадку встановлення сторонами фіксованого гонорару.
Посилання апелянта на відсутність погодинного розрахунку та загальної кількості витрачених годин також не приймаються судом до уваги. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар може визначатися як у погодинній формі, так і у фіксованому розмірі. Отже, сама по собі відсутність погодинної деталізації не свідчить про недоведеність понесених витрат та не є підставою для відмови у їх відшкодуванні.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта щодо зазначення у звіті участі адвоката у судовому засіданні 10.01.2026. Навіть якщо відповідна дата містить технічну описку, така обставина не спростовує факту надання правничої допомоги у справі та здійснення представництва інтересів відповідача в суді. Апелянтом не надано жодних доказів, які б свідчили про відсутність фактичного надання послуг або недостовірність інших відомостей, наведених у звіті.
Безпідставними є й заперечення щодо включення до складу правничої допомоги часу, пов`язаного з прибуттям адвоката до суду та поверненням із суду. Такі дії є невід`ємною складовою належного представництва інтересів клієнта та безпосередньо пов`язані з виконанням адвокатом своїх професійних обов`язків. Крім того, суд першої інстанції, оцінюючи заявлену до стягнення суму, дійшов висновку про її співмірність складності справи та обсягу виконаних робіт.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що довіреність №1762025 від 16.04.2025 не містить посилання на справу №904/5962/25. Законодавство не вимагає зазначення у довіреності номера кожної конкретної справи. Надана довіреність підтверджує повноваження представника на здійснення представництва інтересів довірителя в судах, тоді як факт участі представника саме у цій справі підтверджується матеріалами справи, поданими процесуальними документами та його участю у судових засіданнях.
Не можуть бути прийняті й доводи про відсутність окремого письмового доручення клієнта на ведення саме справи №904/5962/25. Поданий до матеріалів справи звіт про надання правничої допомоги містить номер відповідної справи та підписаний як адвокатським об`єднанням, так і клієнтом, що свідчить про прийняття останнім наданих послуг та погодження їх вартості.
Посилання апелянта на нібито відсутність незалежності адвоката у зв`язку зі збігом адреси його робочого місця та місцезнаходження клієнта носять виключно припущений характер і не підтверджені належними та допустимими доказами. Сам по собі факт розташування робочого місця адвоката за адресою клієнта або збіг таких адрес не свідчить про порушення принципу незалежності адвокатської діяльності та не впливає на дійсність правовідносин щодо надання правничої допомоги.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу професійної правничої допомоги у справі №904/5962/25, її вартість та безпосередній зв`язок із розглядом даного спору. Суд першої інстанції належним чином дослідив подані докази, оцінив їх відповідно до вимог статей 74, 86, 126 та 129 ГПК України, перевірив співмірність заявленої суми витрат зі складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Наведені в апеляційній скарзі доводи цих висновків не спростовують та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, а тому підстав для скасування додаткового рішення суду не вбачається.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2026 у справі № 904/5962/25 - такими, що підлягають залишенню без змін.

Розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції задоволенню не підлягають і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта. 

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2026 у справі № 904/5962/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2026 у справі № 904/5962/25- залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 19.06.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА

Суддя А. О. КОШЛЯ