ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
16 червня 2026 року
м. Харків
справа № 644/10958/25
провадження № 22-ц/818/2895/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Смелянець К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Вікторії Анатоліївни, третя особа – ОСОБА_2 , -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни на ухвалу Індустріального районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року, постановлену суддею Черняк В.Г.
в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправними дії головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Вікторії Анатоліївни щодо виконання виконавчого провадження № 73546331 по виконанню виконавчого листа № 644/248/21 про стягнення аліментів; скасувати розрахунок заборгованості по аліментів за виконавчим листом № 644/248/21; скасувати постанови головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник В. щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; у праві керування транспортними засобами; у праві користування вогнепальною зброєю; у праві полювання; виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кучінська Ірина Семенівна просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вважає, що суд не звернув уваги, що 05.11.2025 року апелянту стало відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 73546331 та наявності обмежень щодо його прав, які були здійснені Головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник В.А. Зазначає, що жодного процесуального документу не отримував. Крім того, державним виконавцем проігноровано норми національного законодавства щодо незворотності дії законів у часі та невірно застосовано норми ч.1 ст.194 СК України. Скаржник офіційно не працевлаштований, має борг по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 більше 100 000 грн. та купу обмежень, що не дає йому можливості працювати, має на утриманні ще одну дитину та непрацездатну матір.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що винесені державним виконавцем постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження №73546331 по виконанню виконавчого листа № 644/248/21, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 28.07.2021 року з примусового виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.04.2021 року про стягнення аліментів не закінчено, існує заборгованість ОСОБА_1 із стягнення аліментів, яка складає 100 709,77 грн., що не є підставою для скасування заходів примусового виконання та виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року вирішено: позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягненя аліментів -задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року. Стягнути із ' ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини – ОСОБА_3 , щомісячно, у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист виданий на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року N? 2-3693/10р. з моменту набрання законної сили даним рішенням.
На виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 73546331 з примусового виконання виконавчого листа № 644/248/21 від 17.05.2021 року про стягнення із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
08.12.2023 державним виконавцем керуючись статтями 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
08.12.2023 державним виконавцем керуючись ч. 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
15.05.2024 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника.
28.08.2024 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників.
28.08.2024 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
28.08.2024 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про тимчасове обмеження у праві полювання.
28.08.2024 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про тимчасове обмеження у праві користування зброєю.
28.08.2024 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
20.06.2025 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника.
20.06.2025 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника.
21.11.2025 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 187, 189, 195 Сімейного кодексу України було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, з урахуванням наданої інформації від сторін виконавчого провадження станом на 11.05.2025заборгованість по аліментам становить 100709,77 грн.
Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 наголошував, що про наявність виконавчого провадження дізнався лише 05.11.2025 року, нарахований розмір заборгованості суперечить положенням ст. 194 СК України. Винесені постанови державного виконавця порушують його права та не дають змоги працевлаштуватися.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1Закону України "Про виконавче провадження").
Засобом юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, порушено їх права чи свободи.
Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.
Стаття 447-1 ЦПК України визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до ст.448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до п. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі – документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
12.12.2023 головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Вікторією Анатоліївною було направлено постанову
про відкриття виконавчого провадження поштовим відправленням АТ «УКРПОШТА» боржнику ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , (а.с.81)
Таким чином державним виконавцем дотримано вимоги закону та направлено на адресу боржника постанову про відкриття виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що апелянту не було відомо про наявність виконавчого листа не є підставою для визнання дії державного виконавця неправомірними.
Щодо скасування розрахунку заборгованості, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості зі сплати аліментів обчислюється державним або приватним виконавцем, проте у разі виникнення спору законодавець передбачив можливість його вирішення виключно у судовому порядку за заявою заінтересованої особи. Такий підхід знайшов своє відображення і в частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка закріплює, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Щодо методики обчислення розміру заборгованості слід зазначити, що відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/2, державний або приватний виконавець зобов`язаний щомісячно здійснювати розрахунок заборгованості за аліментами та у передбачених законом випадках повідомляти про нього сторони виконавчого провадження.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звітах про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Водночас, відповідно до частини другої статті 195 СК України, у разі коли боржник є фізичною особою – підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є безробітним, або ж одержує дохід у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, розрахунок аліментів здійснюється, виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості.
21.11.2025 державним виконавцем керуючись вимогами ст. 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 187, 189, 195 Сімейного кодексу України було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, з урахуванням наданої інформації від сторін виконавчого провадження, станом на 11.05.2025заборгованість по аліментам становить 100709,77 грн.
Розрахунок заборгованості не суперечить положенням ст. 195 СК України та починає обрахунок заборгованості з 17.05.2021 року, тобто після ухвалення судом рішення про зміну способу стягнення аліментів та набрання ним законної сили.
Підстав для зміни або скасування розрахунку заборгованості судова колегія не вбачає.
Щодо скасування постанов про обмеження прав боржника.
Згідно зі статтею 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За правилами статті 74 Закону № 1404-VIII, розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.
Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обов`язок по утриманню дитини — це передбачений законом (ст. 180 Сімейного кодексу України) та Конституцією обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними 18 років.
ОСОБА_1 не працює, доходу не має. Є особою працездатного віку, перешкод у працевлаштуванні не має. 
Доводи апеляційної скарги про те, що через наявність заборон накладених у 2024 році державним виконавцем Спасьонов Р.В. не мав змоги працевлаштуватися матеріали справи не містять.
Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження закріплені у Розділі IV Закону.
Відповідно до ч.1, 5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені Законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені Законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.
Частиною 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:  1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;  2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;  3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;  4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Висновок суду про правомірність винесених державним виконавцем постанов, відповідає вимогам закону. 
Виконавче провадження №73546331 по виконанню виконавчого листа № 644/248/21, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 28.07.2021 року з примусового виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.04.2021 року про стягнення аліментів не закінчено, існує заборгованість ОСОБА_1 із стягнення аліментів, яка складає 100 709,77 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.
Доказів порушення прав ОСОБА_1 при здійсненні виконавчих дій апелянтом не надано.
Доводи апеляційної скарги про наявність на утриманні скаржника дитини та матері не є підставою для скасування розрахунку заборгованості по аліментам обо їх зменшення, а також не є підставою для скасування постанов про обмеження прав боржника.
ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до державного виконавця із заявою про розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом (п.3 ст. 71 Закону №1404-VІІІ) з метою розгляду питання щодо можливості зняття певних обмежень.
У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем вживаються заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме скасовуються накладені обмеження. 
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий:       О.В. Маміна
Судді:         Ю.М. Мальований
О.Ю. Тичкова