ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/5466/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Лозовського О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки їх виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати 27.02.2026; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки їх виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати 27.02.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в спірний період проходив службу у в/ч НОМЕР_1 та згідно з Витягом з Наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.02.2026 №130-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 04.02.2026. Однак, як вказує позивач, згідно архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2018 роки, при проходженні військової служби у вказаний період позивачу з порушенням встановленого порядку здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення.
На адвокатський запит в/ч НОМЕР_1 листом від 06.03.2026 №09/3275-26-Вх/108 надіслала довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення №29 від 07.02.2026 та довідку-розрахунок щодо нарахування індексації грошового забезпечення від 13.02.2026 №13, з яких вбачається, що в/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) та в/ч НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 прикордонний загін) нарахували позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення за період служби з 27.12.2015 по лютий 2018 року включно. 27.02.2026 в/ч НОМЕР_1 виплатила ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення у сумі 38611,03 грн (утримано військовий збір).
Таким чином, позивач вважає, що має право на звернення до суду із позовною вимогою про виплату компенсації втрати частини доходів (далі - компенсація) у в зв`язку із затримкою виплати грошового забезпечення, оскільки відповідачем добровільно не нараховано та не виплачено компенсацію. 
З наведених підстав просив позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити, посилаючись на відсутність правових підстав для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення за весь час затримки їх виплати.
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідно до інформації, відображеної в архівних відомостях особистих карток грошового забезпечення за 2015-2026 роки, ОСОБА_1 під час проходження військової служби перебував на грошовому забезпеченні у період з січня 2015 року по грудень 2015 року у в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); з січня 2016 року по грудень 2017 року включно - у в/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України); з січня 2018 року по березень 2018 року включно - у в/ч НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 прикордонний загін Державної прикордонної служби України); з квітня 2018 року по лютий 2020 року включно - у в/ч НОМЕР_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); з березня 2020 року по 04.02.2026 включно - у в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). 
Згідно з Витягом з Наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.02.2026 №130-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 04.02.2026. 
Крім того, як вбачається з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2018 роки, при проходженні військової служби у вказаний період позивачу з порушенням встановленого порядку здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. 
Згідно Довідок-розрахунків індексації грошового забезпечення №29 від 07.02.2026, №13 від 13.02.2026, наданих в/ч НОМЕР_1 на адвокатський запит представника позивача листом від 06.03.2026 №09/3275-26-Вх/108, вбачається, що в/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) та в/ч НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 прикордонний загін) нарахували позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення за період служби з 27.12.2015 по лютий 2018 року включно. 
27.02.2026 в/ч НОМЕР_1 виплатила ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення у сумі 38611,03 грн (утримано військовий збір), що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 
Однак, під час виплати заборгованості з індексації грошового забезпечення в/ч НОМЕР_1 не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із січня 2016 року по день її фактичної виплати 27.02.2026. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до статей 3, 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Норми Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Отже, з наведеного слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, індексації грошових доходів громадян, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
За змістом статті 6 Закону №2050-ІІ, пункту 7 Порядку №159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Із наведеного можна зробити висновок, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі індексації заробітної плати (грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.04.2021 у справі №465/322/17, від 04.03.2021 у справі №520/34/17, від 20.04.2022 у справі №461/1390/16-а, від 05.07.2022 у справі №420/7633/20.
Крім того, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Такі висновки суду відповідають висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 29.10.2020 у справі № 280/729/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.
Отже, у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.
Статтею 7 Закону №2050-ІІІ та пунктом 8 Порядку №159 установлено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
У цій справі судом встановлено, що належність позивачу заборгованості індексації грошового забезпечення невиплаченої під час проходження військової служби, встановлено із довідок-розрахунків індексації грошового забезпечення №29 від 07.02.2026, №13 від 13.02.2026, наданих в/ч НОМЕР_1 на адвокатський запит представника позивача листом від 06.03.2026 №09/3275-26-Вх/108, згідно яких в/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) та в/ч НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 прикордонний загін) нарахували позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення за період служби з 27.12.2015 по лютий 2018 року включно.
Таким чином, враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу сум грошового забезпечення, останній має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення є протиправною. Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача, наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заборгованості грошового забезпечення за час затримки виплати з 01.01.2016 по 27.02.2026 (день проведення остаточного розрахунку з позивачем щодо виплати заборгованості по індексації грошового забезпечення).
Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову у вказаний вище спосіб. 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за час затримки виплати з 01.01.2016 по день фактичної виплати 27.02.2026.
Зобов`язати військову частину Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суми індексації грошового забезпечення за час затримки виплати з 01.01.2016 по день фактичної виплати 27.02.2026.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Суддя О.А. Лозовський