УХВАЛА

15 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/889/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Антимонопольного комітету України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер»
до Антимонопольного комітету України
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
Антимонопольний комітет України (далі - Комітет, відповідач, скаржник) 08.05.2026 (підтверджується відмітками на поштовому конверті) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 (повний текст постанови складено 04.05.2026) у справі №910/889/25, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2025 у цій справі залишити в силі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026 для розгляду касаційної скарги у справі №910/889/25 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), суддів Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У поданій касаційній скарзі Комітет визначає підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:
- підпункту «а» пункту 2 частини другої статті 22, абзацу 3 частини першої статті 23 Закону України «Про захист економічної конкуренції» в частині встановлення факту набуття Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» (далі - ТОВ «Євро Смарт Пауер») права володіння та користування (оренди) активами СУН ТОВ «Кершер», є достатнім для кваліфікації відповідних дій як концентрації без дозволу відповідно до законодавства, чинного на момент її здійснення;
- абзаців 2, 4 частини першої статті 1 у системному зв`язку із підпунктом «а» пунктом 2 частини другої статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» щодо невідповідності орендованих активів - автозаправної станції поняттю єдиний майновий комплекс;
на думку скаржника, позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24.10.2023 у справі №910/19364/21 не є релевантною до спірних відносин.
З огляду на викладене касаційна скарга Комітету подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Отже, не є очевидно не прийнятною за пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).
Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025» (на момент подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року визначений у розмірі 3 028 грн.
Як вбачається зі змісту судових рішень з цієї справи, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у січні 2025 року ТОВ «Євро Смарт Пауер» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комітету про визнання протиправним та скасування рішення Комітету.
Господарський суд міста Києва рішенням від 29.05.2025 у справі №910/889/25, у задоволенні позову відмовив. 
Північний апеляційний господарський суд постановою від 09.04.2026, зокрема рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2025 у справі №910/889/25 скасував, ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив.
У поданій касаційній скарзі Комітет просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 у справі №910/889/25, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2025 у цій справі залишити в силі.
З огляду на наведене, беручи до уваги те, що сплата судового збору залежить від вимог касаційної скарги, ураховуючи одну вимогу немайнового характеру, скаржник у цьому випадку мав сплати судовий збір у сумі 6 056,00 грн (3 028 грн х 1 вимога немайнового характеру х 200%).
При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.
Разом з тим Суд звертає увагу на те, що необхідними реквізитами ідентифікації позовної заяви (заяви, скарги), а у цьому випадку касаційної скарги є, зокрема, номер справи у межах якої подається відповідна касаційна скарга.
Скаржником до касаційної скарги, як доказ сплати судового збору додано платіжну інструкцію від 23.04.2026 № 315, про сплату судового збору у розмірі 6 056,00 грн, де у графі «призначення платежу» зазначено, зокрема, у справі №90/889/25, Верховний Суд (Касаційний господарський суд).
Однак вказана платіжна інструкція від 23.04.2026 № 315 не може бути належним доказом сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі у встановленому порядку, оскільки у цьому платіжному документі зазначено інший номер справи, а саме: «№90/889/25»  в той час як касаційна скарга подана у справі № 910/889/25, про що Верховним Судом складено акт від 11.05.2026 № 32.1-14/172, тобто доданий платіжний документ свідчить про те, що судовий збір сплачений за подання касаційної скарги у іншій справі.
Водночас скаржнику слід звернути увагу на те, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, зокрема: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії встановлена Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.
Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги у цій справі не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. 
Ураховуючи викладене вище, Верховний Суд зазначає, що з метою усунення допущеного недоліку оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у сумі 6 056,00 грн, який має бути перерахований за актуальними реквізитами, щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги до Верховного Суду на час вчинення такої дії.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.
З огляду на викладене касаційна скарга Комітету підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного недоліку, шляхом надання документа на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги, ураховуючи 1 немайнову вимогу, у сумі 6 056,00 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом (Касаційним господарським судом), які розміщені на сайті «Судова влада України» та є актуальними на час вчинення дії. 
Матеріали з усуненням недоліку касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в установлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи приписи статей 6, 42, 291 ГПК України.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі його усунення протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного. 
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 291, 292, 314 ГПК України, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 у справі №910/889/25 - залишити без руху.
2. Надати Антимонопольному комітету України строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліку через систему Електронний суд або поштою на адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.
3. Роз`яснити Антимонопольному комітету України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова