Справа № 485/761/26
Провадження №2/485/557/26

Рішення
іменем України

15 червня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючий - суддя Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
В квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 22.03.2023 між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 996938780 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 12300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та сплатою процентів за користування кредитом. За договором факторингу від 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (з урахуванням додаткових угод) відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Таліон Плюс", яке у свою чергу відступило право вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за договором факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024. У подальшому, 15.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу №16/07/25-Е відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором в загальній сумі 56387,84 грн.
Посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки не повернув, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість на свою користь та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн та на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
09.06.2026 від представника відповідача адвоката Мунтяну І.І. надійшов відзив в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що пунктом 3.1. за спірним договором кредитної лінії №996938780 від 22.03.2023 року визначено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Пунктом 3.2. сторони погодили, що встановлений в п. 3.2. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Відповідно до п.п. 8.3.1 договору, за період від дати видачі кредиту до 01.04.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 186,15 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,51 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним. Однак, позивачем не надано доказів пролонгації кредитного договору №996938780 від 22.03.2023 року, а саме позивачем не надано докази того, що ОСОБА_1 протягом дисконтного та пільгового періоду здійснив оплату всіх фактично нарахованих процентів, та те, що ним в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Враховуючи зазначене, вважає що розрахунок має бути здійснений у наступному розмірі: 8 000 грн. х 0.51% х 10 днів = 408 грн (8 000 - сума першого траншу за кредитним договором, 0.51% - ставка за кожен день користування кредитом, 10 - строк кредиту); 4 300 грн. х 0.51% х 6 днів = 131.58 грн (4 300 - сума другого траншу за кредитним договором, 0.51% - ставка за кожен день користування кредитом, 6 - строк кредиту). Крім того, звертає увагу на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" встановлюється, що відповідачем проведена часткова оплата за договором в розмірі 70 грн. Враховуючи, що сума до стягнення заборгованості за відсотками, яку заявляє позивач становить 44087,84 грн є такою, що порушує умови договору, а загальна заборгованість в межах договору за тілом кредиту та відсотками становить 539,58 грн, з огляду на те, що відповідачем здійснено часткове погашення в розмірі 70 грн, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі. Окрім цього, зазначає що заявлені вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн не є співмірними з ціною позову даної справи та не можуть бути задоволені. Разом з тим на підтвердження понесених витрат відповідачем на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн надав до відзиву договір про надання правничої допомоги № 25152988 від 29.05.2026, акт наданих послуг до договору № 25152988 від 08.06.2026 та квитанцію про оплату (а.с.150-164).
У відповіді на відзив представником позивача підтримано позовні вимоги у повному обсязі, наголошено на необхідності їх задоволення, яка обґрунтовується тим, що обставини на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені та суперечать умовам укладених правочинів (а.с. 167-173).
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача Сахарова О. у позовній заяві просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивачана підставі наявних у справі доказів.
Представник відповідача Мунтяну І.І. також подав заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі відповідача та його представника. Вимоги викладені у відзиві підтримують в повному обсязі. 
На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 22.03.2023 між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 було укладено договір №996938780 (далі - Договір) (а.с. 12 зворот - 21).
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 12300,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених в Договорі.
Згідно з п.2.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 8000,00 грн одразу після укладення договору.
Відповідно до Розділу 3 кредитного договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. 
Відповідно до п. 4.7 договору, кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення договору та встановлення ділових відносин здійснив всі необхідні дії спрямовані на виконання вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, в тому числі здійснив заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: "спосіб верифікації – Договір покладення з АТ КБ «Приватбанк»; дата отримання інформації 16.02.2023; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації – adc2f9b1-23f2-4ee8-bb51-01c293e12e0d.
За змістом п. 5.1. договору, кредит надається на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-60ХХ-ХХХХ-9145.
Згідно п. 7.1 Договору, на момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 01.04.2023, а саме протягом 10 (десять) днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Відповідно до п.7.2. основна сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії в порядку передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2., або 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. Договору.
Порядок сплати процентів за договором визначено п.7.3 договору:
7.3.1. протягом дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; 
7.3.2. після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. 
Пунктом 8.1. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом.
Відповідно до п. 8.3. Договору передбачено, що протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються наступним чином:
8.3.1. за період від з дати видачі кредиту до 01.04.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 186,15 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,51 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (Дисконтна процентна ставка);
8.3.2. у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 01.04.2023 проценти нараховуються за ставкою 747,14 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 відсотків день від суми кредиту за кожний день користування ним (Індивідуальна процентна ставка).
Пунктом 8.4.4 Договору передбачено, що після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 11.1. Договору, договір надирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання.
Відповідно до п.14.12. Договору, цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNVC5EZ29, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", та, відповідно до ст. 207 ЦК України, прирівнюється до письмової форми.
Разом з укладанням кредитного договору відповідачем було підписано заявку на отримання грошових коштів в кредит від 22.03.2023 (а.с. 29), паспорт споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору № 996938780 від 22.03.2023 (а.с. 11-12). 
Згідно платіжного доручення від 22.03.2023 та від 26.03.2023 ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перерахувало відповідачу 8000,00 грн та 4300,00 грн відповідно на платіжну картку № 4149-60-ХХХХ-9145 (а.с.10).
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 06.05.2026, на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_1 , а також 22.03.2023 та 26.03.2023 було зараховано кошти в сумі 8000,00 грн та 4300,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 131-133).
28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01 (строк дії якого продовжувався укладенням між сторонами додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року до 31 грудня 2020 року; №26 від 31 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року; №27 від 31 грудня 2021 року до 31 грудня 2022 року; №31 від 31 грудня 2022 року до 31 грудня 2023 року; №32 від 31 грудня 2023 року до 31 грудня 2024 року) відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 996938780 від 22.03.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 227 від 02.05.2023 (а.с.41- 55).
10.10.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 996938780 від 22.03.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024(а.с.57-63).
В наступному, 15.07.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено договір факторингу № 15/07/25-Е (а.с.65-70).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 996938780 від 22.03.2023 в сумі 56387,84 грн., з яких 12300,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 44087,84 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 71-72).
Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості за вище вказаним кредитним договором, складеними первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" вбачається, що відповідач зобов"язання за договором не виконав, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснював, та згідно вказаних розрахунків заборгованість складає 56387,84 грн., з яких 12300,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 44087,84 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 79-82).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитним договором № 996938780 від 22.03.2023, до позивача у справі.
Відповідач не довів належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував.
Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача у повному обсязі, не заперечує факту укладення відповідачем спірного кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 12300,00 грн (8000,00 грн перший транш + 4300,00 грн другий транш), одночасно вказує про здійснення відповідачем часткової оплати за договором в розмірі лише 70,00 грн, що жодним чином не свідчить про повернення відповідачем кредитних коштів у повному розмірі. 
Доводи представника відповідача викладені у відзиві про те, що відсотки мають нараховуватися протягом 10-денного періоду за сумою першого траншу та протягом 6-денного періоду за сумою другого траншу не заслуговують на увагу та спростовуються погодженими сторонами умовами кредитного договору, зокрема п. 7.2., 11.1., аналіз яких наведено судом вище. 
Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 116).
Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). 
У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. 
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року укладеного між ТОВ "ФК "ЕЙС" та адвокатським бюро "Соломко та партнери", додаткової угоди № 25771112093 від 01 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Соломко О. В., акт прийому-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року загальною вартістю на 7000,00 грн (а.с. 83-87)
Суд бере до уваги, що позовні вимоги ґрунтуються на праві грошової вимоги, що виникло з правочину, укладеного у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною. 
Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 7000 грн. є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з розглядом справи у суді та її доцільністю).
Таким чином, беручи до уваги обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми понесених ним витрат в розмірі 3000 грн., оскільки, такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: 02094, м.Київ, вул.. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, заборгованість за кредитним договором № 996938780 від 22.03.2023 в сумі 56387,84 грн (п`ятдесят шість тисяч триста вісімдесят сім грн 84 к.), з яких: 12300,00 грн - заборгованість по кредиту, 44087,84 грн - заборгованість за відсотками; а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 к.) та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі грн 00 к).
У стягненні решти витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення – 15.06.2026.

Суддя О. В. Соловйов