Провадження № 2/582/184/25

Справа № 591/38/23

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" квітня 2026 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Яковенко Н.М.,
за участю секретаря – Ярмоленко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» про визнання договору оренди майна з правом викупу недійсним -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» Дяченко Е.В. звернувся до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 120528 грн 00 коп. та понесені судові витрати.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що 02.10.2020 між позивачем та відповідачем у режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача був укладений договір №1144201002061 оренди майна з правом викупу. Позивач умови договору виконав, передавши відповідачу ОСОБА_1 майно. Оскільки відповідач зобов`язання за даним договором належним чином не виконує, орендні платежі з дати укладення договору жодного разу не сплатила, об`єкт оренди не повернула, то станом на 21.12.2022 має заборгованість у сумі 120528 грн., яка складається із вартості об`єкта оренди, штрафу, пені, орендної плати. У зв`язку з чим просив позов задовольнити.
Заочним рішенням від 30 березня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» задоволено, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДИНОК КОМФОРТУ» із ОСОБА_1 , заборгованість в розмірі 120528 гривень 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.
Ухвалою від 15 липня 2025 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Валюха Ю.В. про перегляд заочного рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 30.03.2023. Заочне рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 30.03.2025 у справі №591/38/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу скасовано та підготовче засідання. Відкликано виконавчий лист, виданий Недригайлівський районним судом в порядку виконання заочного рішення суду від 30.03.2023 у справі №591/38/23, провадження 2/582/60/23.
Ухвалою від 24 грудня 2025 року прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» про визнання договору оренди майна з правом викупу недійсним та об`єднати в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, також ухвалено здійснювати розгляд цієї цивільної справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 13 лютого 2026 року підготовче провадження у цивільній справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» про визнання договору оренди майна з правом викупу недійсним закрите та розпочато розгляд справи по суті.
Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на зустрічну позовну заяву не надав.
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, її представник подав до суду заяву про розгляд справи без їх присутності. У задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічний позов просили задовольнити. (а.с.182).
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що первісний позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає виходячи з такого.
Судом встановлено, що 02.10.2020 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДИНОК КОМФОРТУ та відповідачем ОСОБА_1 в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача, був укладений Договір №1144201002061 оренди майна з правом викупу, відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язується передати відповідачеві у строкове платне володіння та користування майно, що визначене в п. 2 цього договору (об`єкт оренди), з наступним переходом прав, власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах передбачених правилами надання майна в оренду, які є невід`ємною частиною цього Договору, а відповідач зобов`язується прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом у власність, на визначених умовах, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату (а.с.14).
Пунктом 3 договору сторони погодили, що сплата орендної плати у розмірі 1649,00 грн здійснюється орендарем до 02-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, ще слідує за місяцем укладання договору протягом строку оренди, який становить 24 місяця, де днем внесення останнього платежу є 02.10.2022 року.
Пунктом 8 договору встановлено, що договір та правила надання майна у оренду разом складають єдиний документ, підписанням цього договору орендар підтверджує, що він ознайомлений, розуміє всі умови та зобов`язується виконувати умови цього договору та правил надання майна у оренду, текс яких знаходиться у вільному доступі.
Відповідно до п. 3.4. Правил орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди протягом 5 робочих днів з дати підписання договору оренди майна з правом викупу.
Пунктом 3.5. Правил визначено, що передача об`єкта оренди орендодавцем та прийняття його орендарем здійснюється за Актом приймання-передачі, за товарно-транспортною накладною, у тому числі за електронною або паперовою товарно-транспортною накладною оператора поштового зв`язку «Нова пошта», або іншим документом, що підтверджує факт передачі об`єкта оренди у користування.
Відповідно до інформації наданої ТОВ «Будинок Комфорту», щодо укладання Договору №1144210627025 від 27.06.2021 року в інформаційно- телекомунікаційній системі, вбачається послідовність дій ТОВ «Будинок Комфорту» та клієнта ОСОБА_1 , які було розпочато з Ідентифікації в інформаційно - телекомунікаційній системі та входу до Особистого кабінету Клієнта. Надалі відповідач надала необхідну інформацію необхідну для вчинення електронного правочину, а саме заповнення заяви/завантаження документів, підписання договору (а.с.13).
02.10.2020 року орендодавцем направлено орендарю у його особистий кабінет підтвердження укладання договору (а.с.12).
Позивачем, також долучено фотокопії зображення ОСОБА_1 разом із паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Недригайлівським РС УДМС України в Сумській області та картку платника податків та її ж ім`я, що свідчить про ідентифікацію особи позичальника та намір укласти Договір оренди майна з правом викупу.
Відповідно до експрес-накладної № 20450286704706 року ТОВ «Будинок Комфорту» відправив ОСОБА_1 телефон Xiaomi MI Note 10 Liste 6/128 Gb Nebula Purole що свідчить про те, що ТОВ «Будинок Комфорту» свої зобов`язання за договором оренди майна з правом викупу виконало у повному обсязі, передавши у встановлений в договорі строк ОСОБА_1 визначений об`єкт оренди (а.с.20).
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
У ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Ст. 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Отже, з наведеного можна прийти до висновку про те, що під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів.
За змістом ст. 639 ЦПК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу.
Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Суд відхиляє доводи відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом щодо неукладення договору оренди майна з правом викупу та нерозуміння його правової природи виходячи з такого.
Як встановлено судом, кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі з ідентифікацією в інформаційно - телекомунікаційній системі (вхід до Особистого кабінету, заповнення заяви/завантаження документів, з вибором опції «підписати», підписання електронного повідомлення про прийняття). А тому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) якими обмінялися сторони, що відповідає Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Без власного волевиявлення відповідача, без входу в інформаційно-комунікаційну систему, надання ОСОБА_1 необхідної інформації для укладення договору, зокрема паспортних даних, ідентифікаційного коду, номера телефону та інших даних, Договір оренди майна з правом викупу не був би укладений.
Факт укладання договору на думку суду, підтверджується також тим, що ОСОБА_1 визнала факт отримання телефону від позивача та користування ним, а також підтвердила, що вона не сплачувала кошти за цей телефон.
Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строю договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою статті 764 ЦК України.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с.5) заборгованість відповідача перед ТОВ «Будинок Комфорту» станом на 21.12.2022 року становить 120528 грн, а саме: 39576 грн вартість об`єкту оренди, 21588 грн – штраф; 19788 грн – пеня, 39576 грн – орендна плата заборгованість за кредитом у розмірі 83328,23 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 6435,44 грн.
Однак з таким розрахунком цілком погодитися не можна з огляду на таке.
Відповідно до умов договору № 1144210002061 оренди майна з правом викупу від 02.10.2020 року обов`язком орендаря була передача у строкове платне володіння та користування об`єкту оренди з наступним переходом права власності на такий об`єкт до орендаря, а обов`язком орендаря було прийняття об`єкту оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплата орендної плати.
Відповідно до п. 6 договору оренди майна з правом викупу викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди здійснюється за умови належної сплати всіх орендних та авансових платежів відповідно до пунктів 2 - 4 цього договору.
З вказаного слідує, що орендар набуває право власності на об`єкт оренди після сплати всіх орендних платежів, які за відповідний строк оренди і складають вартість об`єкта оренди, отже вартість об`єкта оренди фактично включена до складу орендних платежів.
При цьому, оскільки договором визначений обов`язок орендаря викупити об`єкт оренди за визначену в ньому вартість об`єкту оренди, при цьому строк оренди сплив та відповідач об`єкт оренди не повернув, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме визначена договором оренди повна вартість об`єкту оренди.
Отже, відповідно до договору оренди майна з правом викупу №1144210002061 від 02.10.2020 орендні платежі є вартістю об`єкта оренди, тому вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача 39576 грн. суми вартості об`єкта оренди задоволенню не підлягає, оскільки вартість об`єкта оренди вже стягнута та становить суму прострочених орендних платежів. В іншому випадку відбудеться подвійна оплата вартості товару за змішаним договором найму-продажу.
Крім того, позивачем до стягнення заявлено до стягнення з відповідачки +21588 грн – штраф; 19788 грн – пеня, які нараховані на підставі п.6.4.6., 8.4., 8.5 Правил.
Тобто, дана вимога заявлена на підставі Правил надання майна в оренду, які ОСОБА_1 не підписувала окремо від договору №1144210002061 оренди майна з правом викупу, та матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, укладаючи договір, оскільки в самому договорі підписаному сторонами такої вимоги не визначено.
За відсутності належного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Правила, відсутність у договорі оренди домовленості сторін про сплату вартості неповернутого об`єкту оренди, надані позивачем правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору оренди з правом викупу.
Таким чином, суд приймає до уваги лише умови, викладені безпосередньо у укладеному договорі, без врахування умов, визначених правилами надання майна в оренду, які з відповідачем не погоджувалися.
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, який згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Відповідно до п. 5 договору за прострочення орендних платежів Орендар зобов`язується сплатити на користь Орендодавця штраф у сумі 75 грн за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення але не більше 50 % від загальної суми прострочених Орендних платежів за цим договором.
Таким чином, відповідно до п. 5 договору сума штрафу становить 1800 грн (75 грн*24платежів), а розмір пені – 50 % загальної суми прострочених платежів – 19 788 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновок про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 61 164,00 грн з яких: 39576,00 грн - заборгованість за простроченими орендними платежами; 22 588,00 грн - заборгованість за пенею та штрафами за договором.
Крім того, беручи до уваги часткове задоволення позову, керуючись положенням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 257,80 грн судового збору згідно з таким розрахунком: 61164 (сума задоволених позовних вимог)*100/120528 (сума заявлених позовних вимог) = 50,7% (частина задоволених позовних вимог); 2 481*50.7%/100%= 1257,80 грн.
Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.2 зазначеної статті сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.
Відповідно до приписів ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.
Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує про їх існування. Тобто обман має місце тоді, коли задля вчинення правочину або надається неправдива інформація, або замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Отже, обман – це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі обставини й наслідки правочину, які насправді настати не можуть.
Усі ці обставини (наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману) повинна довести особа, яка діяла під впливом обману (позивач).
Суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено ні факту помилки щодо обставин, що мають істотне значення, ні факту обману з боку ТОВ «Будинок Комфорту». Суд вважає, що ОСОБА_1 мала можливість до укладання договору детально ознайомитися з ним, вивчити його умови, отримати за необхідності відповідну консультацію фахівця, а також могла відмовитися від його укладання у разі як нерозуміння істотних умов договору так і незгоди з його умовами.
Отже, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, - задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДИНОК КОМФОРТУ» (код ЄДРПОУ 43170476, 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13 А, кім. 200) із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість в розмірі 61 164,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1257,80 грн.
У задоволенні зустрічного позову та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» про визнання договору оренди майна з правом викупу недійсним – відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя : Н. М. Яковенко