Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/263/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Русіна А. А. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., перевіривши апеляційну скаргу захисника – адвоката Погрібної Т.С. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2024 року в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. 

12.02.2026 згідно штампу вхідної кореспонденції суду захисником – адвокатом Погрібною Т.С., вперше подано апеляційну скаргу, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23.02.2026, повернуто апеляційну скаргу захиснику.
24.02.2026 згідно штампу вхідної кореспонденції суду захисником – адвокатом Погрібною Т.С., вдруге подано апеляційну скаргу.
15.05.2026 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Онуфрієву В.М.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вказану постанову суду, а провадження по справі закрити у зв’язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також, вона заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки постанова Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у справі ухвалена 01 серпня 2024 року. У судовому засіданні апелянт свою вину визнав повністю, копію постанови отримав, однак через відсутність юридичних знань не усвідомлював, що його також позбавлено права керування транспортними засобами, оскільки водійське посвідчення у нього не вилучалося. Він був переконаний, що за вчинене правопорушення має сплатити лише штраф у розмірі 17 000,00 грн.
06.08.2024 року ОСОБА_1 добровільно сплатив штраф за протоколом з метою уникнення його подвоєння та подальшого примусового стягнення органами державної виконавчої служби, що могло б призвести до арешту рахунків та майна. Таким чином, сплата штрафу була вимушеним кроком, спрямованим на уникнення негативних наслідків примусового виконання, і не може розцінюватися як безумовне визнання вини чи відмова від права на оскарження судового рішення. Це свідчить лише про прагнення скаржника мінімізувати негативні наслідки ситуації.
Після зазначених подій ОСОБА_1 було призвано на військову службу до Збройних Сил України. Спочатку він перебував на збірному пункті (перевалочному пункті), де здійснювалася реєстрація, видача форми, первинний медичний огляд та формування груп, — близько одного місяця. Надалі його направлено на базову загальновійськову підготовку (БЗВП) до навчального центру ЗСУ, де він перебував 51 день. Після проходження БЗВП ОСОБА_1 проходив фахову підготовку за військовою спеціальністю, яка тривала три місяці, після чого його було розподілено до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою № 780/47 від 08 квітня 2025 року.
Увесь зазначений період ОСОБА_1 об`єктивно не мав фактичної можливості звернутися до апеляційного суду з метою оскарження постанови, оскільки проходив військову службу.
Лише у грудні 2025 року ОСОБА_1 дізнався про те, що його водійське посвідчення є недійсним. Водночас виконання військових завдань потребує постійного перебування за кермом для виїзду на бойові завдання. У зв`язку з цим він був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката з метою оскарження постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2024 року.
09.02.2026 року адвокат Погрібна Тетяна Сергіївна звернулася де Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області із заявою про надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді. 11.02.2026 року на електронну адресу були отримані всі матеріали справи разом із відеофайлами.
Вказує, що саме з цього моменту сторона захисту фактично отримала можливість ознайомитися з повним змістом судового рішення та матеріалами справи, що об`єктивно визначає початок перебігу строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги в частині підстав поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що цей строк поновленню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційним судом встановлено, що постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 винесена 01.08.2024, а тому строк на її апеляційне оскарження закінчився 12.08.2024.

Однак, апеляційна скарга на вказане судове рішення, фактично подана апелянтом згідно штампу суду більше ніж через один рік і два місяці, а саме 12.02.2026, тобто поза межами процесуального строку. 

Апеляційний суд зазначає, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов’язані з непереборними та об’єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.
ЄСПЛ у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» (пункти 22-23) зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (Melnyk v. Ukraine, N 23436/03).
Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.
Статтею 294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови суду особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи та постанову від 01.08.2024 отримав згідно розписки 01.08.2024(а.с.25). При цьому, сплатив штраф. 
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, твердження в апеляційній скарзі, як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду про те, що ОСОБА_1 через відсутність юридичних знань не усвідомлював, що його також позбавлено права керування транспортними засобами, оскільки водійське посвідчення у нього не вилучалося та те що ОСОБА_1 об`єктивно не мав фактичної можливості звернутися до апеляційного суду з метою оскарження постанови, оскільки проходив військову службу. Лише у грудні 2025 року ОСОБА_1 дізнався про те, що його водійське посвідчення є недійсним, на думку апеляційного суду є непереконливими.

Адже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 достеменно знав про розгляд даної справи 01.08.2024 та отримав копію постанови в той же день 01.08.2024, однак після цієї дати не вчиняв жодних дій у розумні строки щодо подачі апеляційної скарги(а.с.25).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме що згідно повідомлення ВЧ НОМЕР_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період 25.03.2025 (а.с.71).

Поряд з цим, у своєму клопотанні захисник не наводить жодних поважних підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, які б були пов’язані з непереборними та об’єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні де було ухвалено оскаржувану постанову, копію постанови отримав в той же день згідно розписки тому у визначений ст. 294 КУпАП строк, мав можливість подати апеляційну скаргу на постанову суду, проте цього не здійснив. Апеляційну скаргу захисником подано з порушенням строків майже через 1 рік 2 місяці. 
З огляду на викладене та з урахуванням того, що в клопотанні не наведено об`єктивних обставин поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б перешкоджали апелянту реалізувати право на апеляційне оскарження постанови суду, а вказані ним в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку, а тому суд вважає, що відсутні законні підстави для його поновлення.

Проте, це не позбавляє апелянта у разі надання додаткових та нових обставин поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги на вказану постанову суду першої інстанції звернутися повторно із апеляційною скаргою. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику – адвокату Погрібній Т.С. в інтересах ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2024 року в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)