Справа №: 398/556/26	

Провадження №: 2-а/398/45/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"01" червня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,
з участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Сердюка О.О.,
представника відповідача Ткача Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрії адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сердюк О.О., звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначив, що 31.01.2026 року при спробі розрахуватися кредитною карткою в магазині позивач дізнався про арешт його рахунків державним виконавцем Олександрійським відділом ДВС. Після встановлення додатку Дія позивач дізнався про відкрите виконавче провадження на підставі постанови №1099 від 27.08.2025 року. Відповідно до зазначеної постанови на позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 накладено штраф в розмірі 17000 грн. У постанові №1099 від 27.08.2025 року зазначено, що позивач відмовився від проходження ВЛК, проте, за текстом постанови зазначено, що направлення на проходження ВЛК не видавалося. У Постанові № 1099 від 27.08.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 аргументує необхідність проходження ВЛК пунктом 3.2 Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, але ігнорує пункт 3.1 зазначеного наказу, а саме « 3.1. Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті. Таким чином, недотримання працівниками вимог щодо процедури направлення на ВЛК унеможливило виконання, завідомо незаконної, вимоги працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фразу «ідіть з сином на влк» не можна розцінювати як направлення на ВЛК у розумінні Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008.
Після того, як позивач залишив приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його відсутності начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
При притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у його відсутності не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило особу можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі, і право на захист.
Просить скасувати постанову №1099 від 27.08.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Ухвалою суду від 10.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та його представник – адвокат Сердюк О.О. у судовому засіданні підтвердили обставини, які зазначені в позові, та просили позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача Ткач Д.В. у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що відповідно чинного законодавства позивач повинен був пройти ВЛК у строк до 05.06.2025 року, проте цього не зробив. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 27.08.2025 року №1099 ОСОБА_1 , як особа, яка має за станом здоров`я обмежену придатність до проходження військової служби, будучи зобов`язаним пройти військово-лікарську комісію у термін до 05.06.2025 року, не розпочав її проходження.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, у тому числі невиконання встановлених законом обов`язків, пов`язаних із проходженням ВЛК, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу.
Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно з ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
04.05.2024 р. набрав чинності Закон України від 21.03.2024 р. №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04.02.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 р. (далі за текстом Закон №4235-ІХ) були внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військоволікарську комісію для проходження медичного огляду». Закон №4235-ІХ набрав чинності 15.02.2025 року.
Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX (Закону №4235-IXвід 12.02.2025 р.) дозволяє дійти висновку, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024 р., зобов`язані були до 05.06.2025 р. пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Отже, законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
За приписами ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
У контексті зазначеного, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок в обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення №1099 від 24.08.2025 року зазначено, що 24.08.2025 року о 13:00 год. військовозобов`язаний ОСОБА_1 , в особливий період введений на території України Указом Президента України, порушив ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», не пройшов вчасно ВЛК та не змінив статус «Обмежено придатний до військової служби у військовий час, перебував без військово-облікових документів під час проведення заходів оповіщення, чим порушив ч.3 ст.210 КУпАП.
У постанові по справі про адміністративне правопорушення №1099 від 27 серпня 2025 року зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 24.08.2025 року доставлений працівниками Олександрійського РВП ГУНП в Кіровогадській області, як особа, відносно якої наявна інформація щодо порушення правил військового обліку. Під час перевірки його облікових даних було встановлено, що в особливий період , введений на території України Указом Президента України від 17.02.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в порушення правил військового обліку, передбачених , ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме абз.3 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» не пройшов військово-лікарську комісію у визначений законом термін. Так, у відповідності до обліків ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», відсутні дані про проходження останнім ВЛК, у відповідності до Наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року, де п.3.2 зазначено, що повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП та наявний запис про порушення ОСОБА_2 п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/с та поліцейських на соціальний захист», як особи, які маючи за станом здоров`я обмежену придатність до проходження військової служби, будучі зобов`язаною пройти ВЛК у термін до 05.06.2025 року, не розпочав її проходження, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КупАП.
Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення №1099 від 24.08.2025 року та зміст оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення №1099 від 27.08.2025 року судом встановлено, що, всупереч нормам ст. ст.251, 256, 280, 283 КУпАП відповідачем не зазначено, на підставі яких документів він встановив, що ОСОБА_1 є особою, яка була визнана обмежено придатною до військової служби.
Посилання на докази, якими обґрунтовуються та підтверджуються дані обставини, протокол №1099 від 24.08.2025 року та постанова №1099 від 24.08.2025 року не містять.
У протоколі, як джерелі доказу вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, відсутнє посилання на відповідні документи, що є порушенням процедури розгляду справи з урахуванням вимог КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.
Суд зазначає, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивних істин при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №513/899/16-а.
Окрім цього, суд зазначає, що протокол №1099 від 24.08.2025 року, який було складено в присутності ОСОБА_1 складено за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, проте постановою №1099 від 27.08.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.  
Суд зазначає, за ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачене покарання за повторне або первинне порушення призовником, військовозобов`язаним чи резервістом правил військового обліку, якщо раніше вже накладалося адміністративне стягнення або якщо це відбулося в особливий період (наприклад, неявка за повісткою для уточнення облікових даних).
У свою чергу, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачене покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період (найчастіше це неявка за "бойовою" повісткою або відмова від її отримання).
Таким чином, між протоколом про адміністративне правопорушення та постановою по справі про адміністративне правопорушення містяться розбіжності у суті правопорушення.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Однак, суд не може погодитися із постановою, яка оскаржується від 27.08.2025 року, так як під час її винесення не було дотримано вимоги статей 245,254, 278 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, в тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Якщо ж протокол був складено правильно, який був покладений в основу постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, але з ним не погоджується позивач, то відповідач повинен був довести перед судом зворотнє, у даному випадку цього зроблено не було.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова №1099 від 27.08.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Оскільки позивачем не ставилося питання про повернення суми сплаченого судового збору, суд залишає зазначені витрати за позивачем.
Керуючись ст. ст. 72, 77, 139, 242, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 №1099 від 27.08.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3ст.210-1 КУпАП - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.
Повний текст рішення виготовлено 05.06.2026 року.

Суддя       Т.В. Голосеніна