Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
(заочне рішення)
25.03.2026	Справа №607/20846/25	

25 березня 2026 року м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
-головуючої судді     Черніцької І.М.
-за участю секретаря судового засідання Кокітко І.В.
-сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5114575 від 19 листопада 2023 року в розмірі 18 875 грн.
В обґрунтування вимог позивач вказав, що 19 листопада 2023 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір за №5114575. 
ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 5000 грн строком до 17 лютого 2024 року, зі сплатою процентів у розмірі згідно умов договору. 
Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав та у встановлений строк коштів не повернув. 
26 березня 2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу за № 2603, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №5114575 від 19 листопада 2023 року в розмірі 18 875 грн, перейшло до позивача.
Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився. У позові просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.
На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 
Судом встановлено, що 19 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав до ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» заявку на отримання кредитів та встановлення ділових відносин.
Підписавши заявку, відповідач підтвердив, що ознайомлений та розуміє, що на підставі цієї Заявки у майбутньому можуть бути укладені кредитні договори з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» як у паперовому вигляді, так у вигляді електронного документу, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
19 листопада 2023 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5114575. Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем власноруч.
Згідно умов п. 1.1 кредитного договору, Кредитодавець зобов?язується надати грошові кошти (надалі - «кредит») Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим Договором.
Відповідно до умов п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 Договору, тип кредиту: фінансовий кредит, загальний розмір (сума) кредиту: 5000 грн, дата надання/видачі кредиту - в день укладання цього Договору, кредит надається строком на 90 днів (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту: 17 лютого 2024 року.
Згідно з умовами п. 1.7. Договору, позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку:
- за 1-й день користування кредитом - 1 %, в сумі 50 грн, термін оплати 04 грудня 2023 року:
- з 2-го по 15-й день користування кредитом - 1 % в сумі 700, грн, термін оплати 04 грудня 2023 року;
- з 16-го по 90-й день користування кредитом - 3,5 %, в сумі 13 125 грн, термін оплати 17 лютого 2024 року. 
На дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 30 836,60%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 18 875,00 грн (п. 1.16.).
Кредитодавець надає Позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом видачі готівки з каси Кредитодавця або шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника, У випадку перерахування кредитних коштів на банківську картку - Кредитодавець надає Позичальнику фінансовий кредит не пізніше 3 (трьох) робочих (операційних) днів з моменту укладення цього Договору. У разі, якщо день укладення Договору не співпадає з днем зарахування коштів - строк кредитування починається з моменту зарахування коштів на картку Позичальника та відповідним чином переносяться строки в Договорі. (п. 2.1).
Згідно графіку платежів (Додаток №1 до договору), сума кредиту становить 5000 грн, проценти за користуванням кредиту – 13 875 грн, реальна річна процентна ставка – 30 836,60 %, загальна вартість кредиту – 18 875 грн.
Крім того, сторони підписали паспорт споживчого кредиту, де зазначено такі умови як в кредитному договорі.
Згідно касового чеку ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» № 37615055 від 19 листопада 2023 року встановлено, що 19 листопада 2023 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» видав 5000 грн згідно договору №5114575.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №5114575 від 20 листопада 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 03 жовтня 2025 року становить 18 875 грн, з яких: 5000 грн – заборгованість за тілом кредиту та 13 875 грн –заборгованість за відсотками. Проценти нараховані в межах строку кредитування.
26 березня 2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було укладено Договір Факторингу № 2603.
Згідно умов п.2.1 Договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов?язується сплатити Клієнту Суму Фінансування. а Клієнт зобов?язується відступити Факторові Права Вимоги за Основними зобов?язаннями в обсязі та на у мовах, що існують на Дату відступлення Права Вимоги.
Відповідно до умов п. 2.2 договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги до Боржників відбувається після підписання Сторонами Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток № 1) та сплати Фактором Клієнту Суми фінансування, після чого Фактор стає кредитором по відношеню до Боржників стосовно Боргів та набуває відповідні Права Вимоги.
Згідно умов п. 2.2.1 Договору, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання письмового Сторонами Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами. Клієнт готує та передає Фактору в електронній формі, електронною поштою або кур?єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) Електронний Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами за формою. встановленою в Додатку № 1-і до цього Договору, із заповненими даними про Боржників (якими володіє Клієнт). Електронний реєстр Боржників засвідчується КЕП уповноваженої особи Клієнта.
Як слідує з платіжної інструкції Комерційний банк «Акордбанк» від 26 липня 2023 року, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перерахувало на рахунок ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» кошти в розмірі 256507,64 грн в якості оплати згідно договору факторингу №2603 від 26 березня 2024 року.
Згідно витягу з реєстру боржників, права вимоги за якими відступаються та боржників до договору факторингу №2603 від 26 березня 2026 року, від ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5114575 від 19 листопада 2023 року в сумі 18 875 грн з яких: 5000 грн – заборгованість за тілом кредиту та 13 875 грн – заборгованість за процентами.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з вимогами ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.
В силу вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
З матеріалів справи встановлено, що 19 листопада 2023 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №5114575, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн, що підтверджується касовим чеком № 37615055 від 19 листопада 2023 року.
Відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, допустив виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернув.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 5000 грн є обґрунтовані та їх слід задовольнити. 
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками, слід зазначити таке.
Підпунктом 6 п. 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (з 23 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно).
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, максимально можливий розмір нарахованих відсотків у межах вказаного договору за підрахунками суду становить:
- за період з 20 листопада 2023 року по 04 грудня 2023 року (включно) 750 грн (5000 х 1% х 15 днів);
- за період з 05 грудня 2023 року по 22 грудня 2023 року (включно) 3150 грн (5000 х 3,5% х 18 днів);
- за період з 23 грудня 2023 року по 17 лютого 2024 року (включно) 7125 грн (5000 х 2,5% х 57 днів).
А тому, сума заборгованості за відсотками, яка не суперечить закону та підлягає стягненню з відповідача в межах строку дії кредитного договору становить 11 025 (750+3150+7125) грн.
26 березня 2024 року від ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5114575 від 19 листопада 2023 року на підставі договору факторингу №2603 та витягу з реєстру боржників до вказаного договору
Докази про те, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованості за договором про надання кредиту за №5114575 від 19 листопада 2023 року в сумі 16 025 грн, з яких: 5000 грн – основний борг та 11 025 грн – заборгованість за процентами, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів та відсотків. Вказана сума відповідачем не спростована.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Встановлено, що у позові позивач зазначив про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомог, які він очікує понести у даній справі становить 7000 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: 
- договір про надання правової допомоги за №251001-4Ш від 01 жовтня 2025 року, укладений між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф»;
- розрахунок суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 за кредитним договором №5114575 від 19 листопада 2023 року;
- ордер серії ВС №1269270 від 02 жовтня 2025 року.
Відповідно до вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною 6 цієї ж статті ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 5 статті 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 по справі № 200/10535/19-а, від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, від 09.05.2023 у справі № 340/9009/21, від 08.11.2023 у справі № 160/17970/21, від 16.05.2024 у справі № 320/4539/21, Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 9901/459/21.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, будь-яких заперечень щодо розумності та співмірності розміру судових витрат суду не надав.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що заявником доведено понесення ним витрат на надання правової допомоги у розмірі 7 000 грн під час розгляду у суді даної справи. 
Водночас, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2057 грн (16025 * 2422,40 / 18875) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5943 грн (16025 * 7000 / 18875), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 265, 268, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором за № 5114575 від 19 листопада 2023 року в сумі 16 025 грн, з яких: 5000 грн – основний борг та 11 025 грн – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 2057 грн в рахунок сплаченого судового збору та 5943 грн витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», вул. С.Бандери, 87, офіс 54, м. Львів, код ЄДРПОУ 42655697.
Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 . 
Повне рішення складено 30 березня 2026 року.

Головуюча суддя       І.М. Черніцька