УХВАЛА

10 червня 2026 року 
м. Київ 

справа № 640/436/22
адміністративне провадження № К/990/24034/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевірив касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року у справі №640/436/22 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Акціонерного товариства «Укрпошта» про застосування заходів реагування,
У С Т А Н О В И В :
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта», в якому просило:
- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів акціонерного товариства «Укрпошта» до повного усунення порушень, зазначених в акті від 28 жовтня 2021 року №381.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року позов задоволено.
Застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів Акціонерного товариства «Укрпошта», а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам янське. вул. Звенигородська, 28; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське. вул. Михайла Грушевського, 70; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Звенигородська, 13; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Гімназичний, 7; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське. вул. Ковалевича, 2; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, б-p. Будівельників, 8; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Наддніпрянський, 1-в; будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Криворізька, 74; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Воїнів-афганців, 1; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 88; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Конституції, 54; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дунайська, 41; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 62; будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Колеусівська, 9; будівлі за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський р-н. Кам`янська ТГ, смт. Карнаухівка, вул. Пушкіна, 30-б; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський р-н, Жовтоводська ТГ, м. Жовті Води, б-p. Свободи, 39; приміщень за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський р-н, Жовтоводська ТГ, м. Жовті Води, вул. Перемоги, 35; приміщень за адресою: Дніпропетровська область. Кам`янський р-н, Вільногірська ТГ, м. Вільногірськ, б-p. Миру, 12, шляхом зобов`язання Акціонерне товариство «Укрпошта» повністю зупинити експлуатацію вказаних об`єктів, до повного усунення порушень, зазначених в Акті від 28 жовтня 2021 року №381. 
26 травня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року у справі №640/436/22. Скаржник просить скасувати оскаржувані рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зокрема, скаржник у тексті касаційної скарги зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права, а саме статей 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, зокрема: Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/10129/20, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №640/10135/20, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі №320/3811/19, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі №640/3180/20, Постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №810/4274/17; Постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №640/5571/20, Постанові Верховного Суду від 27 грудня 2023 року у справі №380/610/22.
Однак наведене обґрунтування не відповідає вимогам, які процесуальний закон ставить до касаційного оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, для належного посилання на цю підставу скаржник повинен не лише навести постанову Верховного Суду, а й чітко зазначити: яку саме норму матеріального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно; який саме висновок щодо застосування цієї ж норми викладено у постанові Верховного Суду; який конкретний висновок судів у цій справі суперечить відповідній правовій позиції; а також у чому саме полягає подібність правовідносин у справі, що переглядається, та у справі, на яку він посилається.
При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Натомість зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник фактично обмежився зазначенням номерів постанов Верховного Суду та не навів, який саме висновок апеляційного суду суперечить відповідним правовим позиціям, та не довів подібності правовідносин у наведених справах.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржник належним чином не обґрунтував посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України скаржником не зазначено.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження. 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить належно обґрунтованих підстав касаційного оскарження. 
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, 
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року у справі №640/436/22 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Акціонерного товариства «Укрпошта» про застосування заходів реагування - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур