ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/320/22
Провадження № 2/505/471/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року          місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участі:
секретаря судового засідання    Антонюк Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Стислий виклад позицій учасників справи
Позиція позивача
Позивач зазначає, що працює завідувачкою закладу дошкільної освіти № 4 «Ластівка» та наказом Управління освіти Подільської міської ради від 08.11.2021 № 678-о відсторонена від роботи без збереження заробітної плати через ненадання документів про вакцинацію проти COVID-19 або наявність медичних протипоказань. 
Вважає таке відсторонення незаконним, оскільки вакцинація проти COVID-19 не передбачена законом як обов`язкова, а її право на працю може бути обмежене лише законом, а не підзаконними нормативними актами. Посилається на те, що відповідач не дотримався встановленої законом процедури відсторонення, зокрема не було належним чином зафіксовано її відмову від щеплення та відсутнє подання санітарно-епідеміологічної служби. Також вважає, що вимога надати відомості про вакцинацію порушує її право на таємницю про стан здоров`я. 
Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 678-0 від 08.11.2021 про відсторонення її від роботи, який виданий начальником Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області Добрянською Н.В.; відновити її трудове становище завідуючої ЗДО № 4 «Ластівка» Подільської міської ради Подільського району Одеської області, яке існувало до наказу № 678-0 від 08.11.2021; зобов`язати Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області поновити її на роботі шляхом допуску до роботи на посаді завідуючої ЗДО № 4 «Ластівка» Подільської міської ради Подільського району Одеської області; стягнути з Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу станом на день ухвалення рішення по суті, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
Позиція відповідача
Начальником Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області Добрянською Н.В. подано відзив на позов, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позову повністю.
Так, на момент видання оскаржуваного наказу діяв наказ МОЗ України № 2153 та постанова Кабінету Міністрів України № 1236, якими для працівників закладів освіти було встановлено обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19. Позивач була належним чином повідомлена про необхідність надати документ про вакцинацію або довідку про наявність медичних протипоказань, однак жодного з таких документів не надала. Відтак її відсторонення здійснено на підставі статті 46 КЗпП України та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у межах повноважень роботодавця. 
Відсторонення не є звільненням чи поновленням на роботі, а тому вимоги про стягнення середнього заробітку та звільнення від сплати судового збору є безпідставними. 
Крім того, відомості про вакцинацію не містять інформації про діагноз чи методи лікування, а тому не порушують право особи на медичну таємницю.
Також просила відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. 
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 02.02.2022 справу передано для розгляду судді ОСОБА_2. 
Ухвалою судді ОСОБА_2. 07.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
22.02.2022 начальником Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області Добрянською Н.В. подано відзив на позов, та клопотання про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 13.10.2023 справу передано для розгляду судді Павловській Г.В. на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 18.07.2023 № 719/0/15-23 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді.
Ухвалою судді Павловської Г.В. від 26.03.2024 заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.04.2024 справу передано для розгляду судді Івінському О.О. на підставі ухвали суду про самовідвід судді Павловської Г.В. від 26.03.2024.
Ухвалою судді Івінського О.О. від 06.11.2024 справу прийнято до свого провадження.
25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Котовський міськрайонний суд Одеської області перейменовано на Подільський міськрайонний суд Одеської області.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2026 вказана справа передана для розгляду судді Дзюбинському А.О.
Ухвалою судді Дзюбинського А.О. від 04.05.2026 цивільну справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Судовий розгляд
Позивач та її представник адвокат Фабіжевський В.С. не з`явились. Адвокат Фабіжевський В.С. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача. При розгляді справи просив суд звернути увагу на судову практику у аналогічних спорах, зокрема: рішення Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 130/3548/21; Рішення Верховного Суду від 01.03.2023 справа № 607/20853/21.
Представник Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області до суду не з`явився, про дату, час та місце належним чином повідомлений в порядку п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини
Судом встановлено, що ОСОБА_1  працює на посаді завідуючої ЗДО № 4 «Ластівка» Подільської міської ради Подільського району Одеської області.
Відповідно до повідомлення № 3 від 04.11.2021 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19» ОСОБА_1 була ознайомлена з необхідністю обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19. Також позивач була повідомлена про необхідність надання її керівнику не пізніше 08.11.2021 документа, який підтверджує проведену вакцинацію проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або надання висновку лікаря щодо наявності протипоказань для проведення такого щеплення, інакше 08.11.2021 вона буде відсторонена від роботи.
Наказом Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 08.11.2021 № 678-о ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 08.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 із збереженням місця роботи та без збереження заробітної плати.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Управлінням освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області є правовідносини щодо правомірності відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати через відсутність документального підтвердження вакцинації проти COVID-19 чи наявності медичних протипоказань до неї, а також пов`язані з цим вимоги про допуск до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Норми права, які застосовував суд, мотиви суду
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно з пунктами «б», «г» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі - Закон № 2801-XII) громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі - Закон № 1645-ІІІ) передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.
Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (речення перше та друге частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ).
Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). У первинній редакції до цього Переліку ввійшли: працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.
Наказом МОЗ від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набрав чинності 09 грудня 2021 року, Перелік № 2153 було доповнено пунктами 4-6, відповідно до яких до Переліку увійшли також працівники: підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку № 83.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 було доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:
1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;
2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;
3) взяття до відома, що:
на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;
відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;
строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.
Питання відсторонення від роботи додатково регламентовано в Законі України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон № 4004-XII) та в Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженій наказом МОЗ України від 14 квітня 1995 року № 66 (далі - Інструкція № 66).
Положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».
Таким чином, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Норми законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що при вирішенні питання про правомірність відсторонення працівника від роботи у зв`язку з відсутністю профілактичного щеплення проти COVID-19 слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення особи від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.
В кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи слід виходити не тільки з Переліку № 2153, а й з оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:
- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);
- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;
- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;
- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.
Аналогічний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 191/4364/21 (провадження 14-172цс23).
Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів.
Під час протидії пандемії право на життя і право на охорону здоров`я є найбільш тісно пов`язаними. Відповідно до частини першої статті 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Згідно з частиною першою статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Зв`язок між цими конституційними правами полягає в тому, що недостатні, несвоєчасні та неефективні заходи держави у сфері охорони здоров`я в умовах пандемії можуть означати безпосереднє посягання на право кожної людини на життя.
У даній справі судом встановлено: 
- ОСОБА_1 працювала на посаді завідувачки закладу дошкільної освіти № 4 «Ластівка» та належить до працівників, які підлягають обов`язковому профілактичному щепленню від COVID-19, спричиненої коронавірусом COVID-19;
- про необхідність профілактичного щеплення та про наслідки його непроведення, зокрема можливість відсторонення від роботи, їй було достеменно відомо;
- у встановлений роботодавцем строк позивач не надала медичну довідку належної форми про абсолютні протипоказання для вакцинації;
- ОСОБА_1 , як завідувач, виконує роботу, що обумовлює службову необхідність у контактуванні з іншими працівниками та вихованцями закладу дошкільної освіти, що підвищує ризик інфікування коронавірусом COVID-19 та/або сприяння його подальшому поширенню.
Враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22), суд дійшов висновку, що відсторонення позивачки ОСОБА_1 від роботи відбулося правомірно, підставно та у порядку, передбаченому законодавством, оскільки характер виконуваної позивачкою роботи передбачає велику кількість соціальних контактів з дітьми та колегами на робочому місці, а тому відсутність у позивачки вакцинації проти COVID-19 підвищувала ризик захворюваності оточуючих.
Об`єктивно оцінюючи загрозу, яку потенційно може нести невакцинований працівник, суд дійшов висновку, що таке індивідуальне обмеження, а саме тимчасове відсторонення невакцинованого працівника, відповідає загальновизнаному пріоритету захисту здоров`я суспільства від серйозних загроз, пов`язаних із поширенням на території України COVID-19.
Отже, обставини, зазначені у відзиві Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області, щодо правомірності наказу від 08.11.2021 № 678-о про відсторонення позивачки від роботи знайшли своє підтвердження.
З огляду на те, що за позивачем на період відсторонення зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, нарахування заробітної плати відновляється одразу після усунення позивачем причин, що зумовили її відсторонення від роботи та після її допуску до роботи (виконання робіт), не встановлено порушення права позивача на працю, передбачене у статті 43 Конституції України.
Також уважає, що таке індивідуальне обмеження, а саме: тимчасове відсторонення невакцинованого працівника, відповідає загальновизнаному пріоритету захисту здоров`я суспільства від серйозних загроз, пов`язаних із поширенням на території України COVID-19.
Також, за обставинами справи, що переглядається, загроза створення небезпеки оточуючим діями позивача (її бездіяльністю) переважає над метою обмеження втручання у право на повагу до її приватного життя.
Доказів протилежного позивачем не надано.
Аналогічний підхід щодо законності відсторонення працівників закладів освіти, викладено в постановах Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справах № 601/3014/21, № 208/10134/21, від 20.03.2024 № 371/1186/21.
Отже, суд дійшов висновку, що наказ Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 08.11.2021 № 678-о виданий на підставі та у спосіб, визначені законодавством, а тому підстав для визнання його незаконним та скасування, допуску позивачки до роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення та інших похідних вимог суд не вбачає.
Розподіл судових витрат у справі
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог позивача, витрати понесені позивачем слід покласти на позивача.
Керуючись ст. 19, 76-81, 247, 258, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Повне рішення складене 25.06.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 
Відповідач: Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20957094, адреса: Одеська область, м. Подільськ, вул. 8-го Березня, буд. 27, тел. (04862) 2-13-11

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області    Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ