ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р. Справа№ 910/981/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пономаренка Є.Ю.
суддів: Барсук М.А. 
Руденко М.А. 

при секретарі судового засідання Овчинніковій Я.Д., 
за участю представників:
від позивача - ОСОБА_1. Сидоренко П.С.,
від відповідача - Гончарук М.П.,
від третьої особи - не прибув, 
розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 (суддя Гумега О.В., повне рішення складено - 20.10.2025) та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №910/981/25 та Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №910/981/25 за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання повноважень президента громадської організації припиненими, визнання повноважень першого віце-президента та члена виконавчого комітету громадської організації чинними, зобов`язання громадської організації вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ наступне.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (далі - відповідач, ГО "Всеукраїнська федерація черліденгу") про визнання повноважень президента громадської організації припиненими, визнання повноважень першого віце-президента та члена виконавчого комітету громадської організації чинними, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/981/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд виходив з наступного: 
матеріали справи не містять належних та допустимих доказів припинення з 04.09.2008 повноважень ОСОБА_2 як Президента Федерації; 
станом на час розгляду справи по суті керівником (президентом) Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" є ОСОБА_2 , якого обрано 01.02.2025 З`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" Президентом Федерації строком на 6 років, відомості про що внесено до ЄДР. Тобто, повноваження ОСОБА_2 чинні з 01.02.2025 протягом 6 років;
позивача було обрано Першим Віцепрезидентом строком на 4 роки, жодних належних доказів, що ОСОБА_1 було обрано Першим Віцепрезидентом на новий строк (зокрема, рішення З`їзду Федерації) матеріали справи не містять; 
станом на час розгляду справи по суті Першим Віцепрезидентом та членами Виконавчого комітету є інші особи, натомість ОСОБА_1 не входить до складу Виконавчого комітету, обраного на З`їзді Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", проведеному 01.02.2025; 
станом на час вирішення справи по суті відбувся З`їзд Федерації, який серед іншого прийняв рішення про обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря та вніс зміни до Статуту Федерації шляхом викладення Статуту в новій редакції. Нова редакція Статуту Федерації була зареєстрована Міністерством юстиції, при цьому не встановлено невідповідності нової редакції Статуту Федерації вимогам чинного законодавства України, докази протилежного в матеріалах справи відсутні;
у п. 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд зобов`язати відповідача привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства (вимога-4), однак при цьому не зазначено, який саме статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" позивач просить привести у відповідність до вимог законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять Статут, затверджений установчим з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 1 від 03.09.2004, та Статут (нова редакція), затверджений з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 6 від 01.02.2025. Крім того, чітко не зазначено, привести статут у відповідність до яких саме вимог/норм Закону України "Про громадські об`єднання", Податкового кодексу України та яких саме інших вимог законодавства позивач просить суд зобов`язати відповідача. Отже, наведена позовна вимога викладена позивачем не чітко, уточнення її змісту позивачем суду не подавались.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №910/981/25 заяву Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/981/25 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (Україна, 03150, місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 45, квартира 37; ідентифікаційний код 33299019) 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні решти вимог відмовлено.
Так, суд дійшов висновку, що розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 95 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи. Водночас, зважаючи на принципи справедливості та верховенства права, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 06.10.2025, повторно розглянути всі клопотання позивача та їх задовольнити та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Також, просить скасувати додаткове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат правничої допомоги. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення, є незаконним та необгрунтованим, оскільки воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права на підставі неправильно встановлених обставин, що мають значення для справи, неправильної оцінки доказів та неправильного визначення правовідносин, а тому воно підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню в повному обсязі.
Також, апелянт в апеляційній скарзі вказує про те, що стягнута судом сума витрат правничої допомоги неспівмірна зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Також, не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000 грн та прийняти в цій частині нове, яким покласти вказані витрати на позивача.
Так, скаржник вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині зменшення розміру витрат правничої допомоги з 95 000 грн до 25 000 грн. 
В судовому засіданні представники апелянтів - позивача та відповідача у справі підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити та заперечили проти скарг один одного. 
Третя особа правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористалася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином; про що свідчить довідка про доставку електронного документа (ухвали суду про відкладення розгляду справи на 04.05.2026) до її електронного кабінету.
При цьому, колегією суддів враховується, що у відзиві на апеляційну скаргу третя особа просила розглянути справу без її участі. 
Враховуючи належне повідомлення третьої особи, а також з урахуванням того, що неявка її представника у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційних скарг, вони розглянуті судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга позивача в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/981/25 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову, а додаткове рішення - залишенню без змін, відповідно апеляційні скарги позивача та відповідача щодо його оскарження - без задоволення, з наступних підстав.
03.09.2004 відбувся Установчий з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" за участі засновників ( ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) та делегатів від місцевих осередків (15 осіб), на якому було вирішено:
- заснувати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"; 
- затвердити Статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"; 
- обрати ОСОБА_2 Президентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"; 
- обрати ОСОБА_1 Першим Віцепрезидентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"; 
- обрати ОСОБА_5 Віцепрезидентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"; 
- обрати ОСОБА_4 Віцепрезидентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"; 
- обрати ОСОБА_6 Генеральним секретарем Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";
- обрати Виконавчий комітет Федерації у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ; 
- обрати Ревізійну комісію у складі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Наведені рішення оформлені Протоколом № 1 Установчого з`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" від 03.09.2004 (а.с. 11 т. 1).
Згідно п. 1.1 Статуту (а.с. 12-16, 66-74 т. 1) Громадська організація "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (далі - Федерація) є всеукраїнською громадською організацією, яка об`єднує громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства для задоволення та захисту законних спортивних, соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних та інших спільних інтересів.
Федерація утворюється та діє на засадах неприбутковості, масовості, добровільності, рівноправності її членів, самоврядування, законності та гласності (п. 1.4 Статуту).
Федерація є юридичною особою з моменту її державної реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку (п. 3.1 Статуту 2004 року).
Членство в Федерації є добровільним, може бути індивідуальним та колективним. У Федерації встановлюється фіксоване членство (п. 4.1 Статуту).
Колективними членами Федерації можуть бути колективи громадських організацій, підприємств, установ та організацій, що легалізовані у встановленому законодавством України порядку, які визнають Статут, завдання та напрями діяльності Федерації, цілі та завдання яких не суперечать цілям та завданням Федерації (п. 4.4 Статуту).
Індивідуальними членами Федерації на засадах рівноправності можуть бути громадяни України, іноземці і особи без громадянства, які досягли 14 років та перебувають в Україні на законних підставах, визнають Статут, завдання і напрями діяльності Федерації (п. 4.2 Статуту).
Колективними членами Федерації можуть бути колективи громадських організацій, підприємств, установ та організацій, що легалізовані у встановленому законодавством України порядку, які визнають Статут, завдання та напрями діяльності Федерації, цілі та завдання яких не суперечать цілям та завданням Федерації (п. 4.4 Статуту).
Прийом індивідуальних та колективних членів здійснюється за рішенням Виконкому Федерації згідно поданого звернення кандидата (п. 4.5 Статуту).
Виключення з членів Федерації здійснюється на підставі звернення члена у порядку, передбаченому для вступу. У випадку порушення норм Статуту, вчинення дій, що завдають шкоди Федерації, може відбуватися примусове виключення індивідуальних та колективних членів за поданням Президента Федерації Виконкомом, якщо таке рішення буде підтримано більшістю членів Федерації (п. 4.6 Статуту).
Члени Федерації мають право: брати участь у заходах, які проводяться Федерацією; право обирати та бути обраними до органів управління Федерації; вносити пропозиції та зауваження щодо діяльності Федерації; отримувати інформацію про діяльність Федерації та її органів управління (пп 4.7.1 - 4.7.4 п. 4.7 Статуту).
Члени Федерації зобов`язані: дотримуватися Статуту Федерації, виконувати рішення органів управління Федерації, прийняті у межах їх компетенції; брати активну участь та не перешкоджати діяльності Федерації, дбати про імідж Федерації своєчасно сплачувати членські внески, порядок сплати яких встановлюється Положенням, яке затверджується Виконкомом Федерації (пп 4.8.1 - 4.8.3 п. 4.8 Статуту).
Керівництво Федерацією здійснюють З`їзд, Виконавчий комітет, Президент, Перший Віце-Президент, Віцепрезиденти, Генеральний секретар, Ревізійна комісія (п. 5.1 Статуту).
Вищим органом управління Федерації є З`їзд. Він складається з членів Федерації проводить свої засідання не менше одного разу на чотири роки (п. 5.2 Статуту).
До виключної компетенції З`їзду Федерації відносяться наступні питання: затвердження Статуту Федерації; затвердження змін та доповнень до Статуту Федерації; обрання на чотири роки та переобрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету, Ревізійної комісії (пп 5.3.1, 5.3.2, 5.3.5 п. 5.3 Статуту).
Позачергове засідання З`їзду Федерації скликається на вимогу Президента або не менш, як однієї третини членів Федерації (п. 5.5 Статуту).
Виконавчий комітет Федерації (надалі - Виконком) обирається строком на 4 роки з членів Федерації З`їздом Федерації, на якому визначається його кількісний склад та є керівним органом Федерації в період між з`їздами (п. 5.9 Статуту).
Виконком Федерації складається з: Президента Федерації; Першого Віцепрезидента; Двох Віцепрезидентів; Генерального секретаря Федерації; інших членів, які можуть бути обирані З`їздом (пп 5.10.1 - 5.10.5 п. 5.10 Статуту).
Президент Федерації обирається З`їздом Федерації строком на 4 роки. Президент може обиратися на будь-який наступний чотирирічний термін (п. 5.15 Статуту).
Перший Віцепрезидент може обиратися на будь-який наступний чотирирічний термін (п. 5.18 Статуту).
Предметом позову у даній справі є наступні вимоги ОСОБА_1 до Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд":
- визнати повноваження ОСОБА_2 як Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008 (далі - вимога-1);
- визнати повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" чинними з 03.09.2004 і на дату прийняття рішення судом (далі - вимога-2);
- зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" скликати, організувати та провести з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", з внесенням до порядку денного питання обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів та Генерального секретаря Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" та затвердження статуту Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в редакції, що відповідає вимогам Закону України "Про громадські об`єднання" (далі - вимога-3);
- зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства (далі - вимога-4).
Позивач у заявах по суті справи (позовна заява, відповідь на відзив) обгрунтувала позовні вимоги наступним:
- рішенням Установчого з`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (далі - Федерація, відповідач), який відбувся 03.09.2004, ОСОБА_2 був обраний на посаду Президента Федерації на 4 (роки) роки згідно п. 5.15 Статуту;
- строк повноважень ОСОБА_2 як Президента, обраного 03.09.2004, сплив 03.09.2008, оскільки Статут (примітка суду - у позові позивач посилається на Статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", затверджений Установчим з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", протокол № 1 від 03.09.2004 (далі - Статут)) не передбачає жодної автоматичної пролонгації такого строку, а передбачає виключно переобрання Президента;
- однак, станом на 27.01.2025 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) ОСОБА_2 значиться як Президент Федерації;
- оскільки відповідні З`їзди щодо повторного обрання ОСОБА_2 . Президентом не проводилися (позивач як член Федерації не повідомлялася про проведення відповідного З`їзду належним чином та у визначений строк) та будь-яка інформація про обрання ОСОБА_2 на новий строк для проведення державної реєстрації змін про юридичну особу не подавалась та відсутня в матеріалах реєстраційної справи відповідача, позивач вважає, що повноваження ОСОБА_2 як Президента Федерації починаючи з 04.09.2008 і на сьогодні втратили чинність/відсутні/припинені;
- на думку позивача, відповідь Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.11.2024, надана на адвокатський запит від 11.11.2024 (а. 8-9 т. 1), підтверджує відсутність та припинення повноважень ОСОБА_2 , як Президента Федерації, оскільки з 2004 року жодна інформація про обрання ОСОБА_2 президентом Федерації як і інших членів керівних органів Федерації на новий строк в держаний реєстр не подавалася та не вносилася, та, напроти, така відповідь підтверджує наявність повноважень ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Федерації;
- ОСОБА_2 , вважаючи себе легітимним президентом, у свою чергу заперечує/не визнає повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента Федерації, що підтверджується, зокрема, розміщенням на сайті Федерації інформації, що Першим Віцепрезидентом Організації є ОСОБА_10 , та не визнає ОСОБА_1 засновником черліденгу України;
- позивач вважає, що якщо ОСОБА_2 станом на 27.01.2025 значиться в ЄДР як Президент Федерації, то повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента Федерації не припинялись;
- позивач зауважує, що Статут не містить положень, передбачених які обов`язкові, п. 6, 7, 9 ст. 11 Закону України "Про громадські об`єднання", пункти 4.1 та 4.4 Статуту передбачають колективне членство, що не передбачено вказаним законом для громадських організацій, а відтак стверджує, що відповідачем не вчинено жодних дій для приведення Статуту у відповідність із Законом України "Про громадські об`єднання", що передбачено п. 4 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону;
- позивач вважає, що якщо відсутні протоколи З`їздів Федерації від 2008, 2013, 2017, 2021 років і якщо за свідченням відповідача це підтверджує наявність повноважень у ОСОБА_2 як Президента відповідача, тоді це дзеркально свідчить і про наявність повноважень у ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента відповідача;
- позивач зауважила, що відповідач не надав суду докази правомочності позачергового з`їзду Федерації від 12.01.2008 (на якому ОСОБА_1 виключено з членів Федерації), що, на її думку, свідчить про неправомочність такого з`їзду та прийнятих на ньому рішень, а отже відповідач не спростував, що ОСОБА_1 є членом Федерації і носієм прав члена та Першого Віцепрезидента Федерації; 
- через непідтвердження суду правомочності З`їзду від 01.02.2025, відповідач не підтвердив законність обрання ОСОБА_2 на даному З`їзді Президентом відповідача;
- за доводами позивача, даний позов подається на захист її права на участь в управлінні громадською організацією, вимоги щодо зобов`язання відповідача внести зміни до статуту зачіпають права позивача щодо здійснення діяльності з управління юридичною особою як членом такої юридичної особи.
Суд першої інстанції визнав вказані вимоги необґрунтованими та відмовив у їх задоволенні.
Колегія суддів погоджується з наведеними в оскаржуваному рішенні висновками суду, враховуючи наступне. 
Правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань врегульовано Законом України "Про громадські об`єднання", який набрав чинності 19.04.2012 та введений в дію з 01.01.2013 (далі - Закон України "Про громадські об`єднання").
Відповідно до пункту 2 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного закону визнано такими, що втратили чинність з дня введення цього Закону в дію Закон України "Про об`єднання громадян" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 34, ст. 504; 1993 р., № 46, ст. 427; 1998 р., № 10, ст. 36; 1999 р., № 26, ст. 220; 2001 р., № 9, ст. 38, № 44, ст. 232; 2003 р., № 27, ст. 209, №30, ст. 247; 2005 р., № 11, ст. 205, № 51, ст. 550; 2006 р., № 26, ст. 215; 2008 р., №25, ст. 240; 2009 р., № 32-33, ст. 485; 2010 р., № 37, ст. 496; 2011 р., № 6, ст. 41); постанову Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про об`єднання громадян" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 34, ст. 505).
Відповідно до пункту 4 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про громадські об`єднання" громадські організації, їх спілки (союзи, асоціації, інші об`єднання громадських організацій), легалізовані на день введення цього Закону в дію шляхом реєстрації або повідомлення про заснування, не потребують відповідно перереєстрації або повторного подання документів для повідомлення. Статути (положення) громадських організацій, спілок громадських організацій мають бути приведені у відповідність із цим Законом протягом п`яти років з дня введення його в дію. Реєстрація змін до статуту (положення), пов`язаних з введенням цього Закону в дію, здійснюється без справляння плати за реєстраційні дії протягом п`яти років з дня введення цього Закону в дію.
Статтею 3 Закону України "Про громадські об`єднання" визначено, що громадські об`єднання утворюються і діють на принципах: 1) добровільності; 2) самоврядності; 3) вільного вибору території діяльності; 4) рівності перед законом; 5) відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); 6) прозорості, відкритості та публічності (частина 1). Добровільність передбачає право особи на вільну участь або неучасть у громадському об`єднанні, у тому числі в його утворенні, вступі в таке об`єднання або припиненні членства (участі) в ньому (частина 2). Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом (частина 3).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадські об`єднання" членами (учасниками) громадської організації, крім молодіжної та дитячої, можуть бути особи, визначені частиною першою статті 7 цього Закону, які досягли 14 років. Вік членів молодіжної, дитячої організації визначається її статутом у межах, встановлених законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадські об`єднання", засновниками громадської організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, які досягли 18 років, а молодіжної та дитячої громадської організації - 14 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про громадські об`єднання" статут громадського об`єднання має містити відомості про: 1) найменування громадського об`єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи); 5) періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об`єднання, у тому числі шляхом використання засобів зв`язку; 6) порядок звітування керівних органів громадського об`єднання перед його членами (учасниками); 7) порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг; 8) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об`єднання; 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання (у разі їх створення громадським об`єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); 10) порядок внесення змін до статуту; 11) порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об`єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи.
Громадське об`єднання, зареєстроване в установленому законом порядку, може мати всеукраїнський статус за наявності у нього відокремлених підрозділів у більшості адміністративно-територіальних одиниць, зазначених у частині другій статті 133 Конституції України, і якщо таке громадське об`єднання підтвердило такий статус у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (ст. 19 Закону України "Про громадські об`єднання").
З наявних в матеріалах справи доказів, а саме копій матеріалів реєстраційної справи Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", наданих Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) на запит суду (а.с. 31 - 204 т. 1), вбачається, що 01.02.2025 відбувся З`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", рішення якого оформлені Протоколом № 6 З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (а.с. 182-185 т. 1) (далі - Протокол № 6 від 01.02.2025). На З`їзді, проведеному 01.02.2025, були присутні більше 3/4 членів громадської організації, реєстр присутніх є додатком до Протоколу № 6 від 01.02.2025 (а.с. 186 т. 1). Згідно з п. 5.7 Статуту Федерації Головою З`їзду є Президент Федерації ОСОБА_2
На З`їзді, проведеному 01.02.2025, вирішили, зокрема:
- внести зміни до Статуту Федерації шляхом викладення Статуту в новій редакції, враховуючи необхідність приведення статуту до нового законодавства, зміни в найменуванні, меті діяльності Федерації, та затвердити редакцію Статуту Федерацію (сьоме питання порядку денного);
- звільнити з посад весь склад органів управління Федерації (в тому числі членів Виконавчого комітету, Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря) та членів Ревізійної комісії у зв`язку з закінченням термінів повноважень (восьме питання порядку денного);
- обрати Президентом Федерації строком на 6 років ОСОБА_2 (дев`яте питання порядку денного);
- затвердити кількісний склад Виконавчого комітету Федерації у кількості 5 (п`яти) осіб (десяте питання порядку денного);
- обрати ОСОБА_12 Першим Віцепрезидентом Федерації строком на 6 років (одинадцяте питання порядку денного);
- обрати Віцепрезидентами Федерації строком на 6 років ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (дванадцяте питання порядку денного);
- обрати Генеральним Секретарем Федерації ОСОБА_13 строком на 6 років (тринадцяте питання порядку денного);
- вжити заходів щодо виключення даних про засновників Федерації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР), а саме виключити з ЄДР інформацію про наступних осіб як засновників: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (шістнадцяте питання порядку денного); уповноважити Голову і Секретаря З`їзду (ОСОБА_2 та ОСОБА_14 відповідно) на підписання протоколу цього З`їзду та Статуту Федерації в новій редакції.
Державним реєстратором Анною Корнійчук - головним спеціалістом відділу державної реєстрації громадських формувань у місті Києві Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за результатами розгляду заяви та документів, поданих ОСОБА_2 06.02.2025, було прийнято рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Громадська організація "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.02.2025 № 441 (а.с. 203 т. 1), на підставі якого було проведено відповідну державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу №1000671070008001420.
Станом на час розгляду даної справи по суті рішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), що оформлені протоколом З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019) № 6 від 01.02.2025, та здійснена на їх підставі державна реєстрація змін до відомостей Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" від 07.02.2025 № 1000671070008001420 є чинними, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. 
Щодо вимоги позивача про визнання повноваження ОСОБА_2 як Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008.
Так, станом на час розгляду справи по суті керівником (президентом) Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" є ОСОБА_2, якого обрано 01.02.2025 З`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" Президентом Федерації строком на 6 років, відомості про що внесено до ЄДР. Тобто, повноваження ОСОБА_2 чинні з 01.02.2025 протягом 6 років.
Відповідно до пп 5.6.5.5 пп 5.6.5 п. 5.6 Статуту (в новій редакції, затвердженій З`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 6 від 01.02.2025) (далі - Статут в новій редакції) (а.с. 188-201 т. 1) до виключної компетенції З`їзду належить вирішення таких питань, зокрема: обрання з числа членів Федерації строком на 6 (шість) років та звільнення Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету (крім тих, які входять до складу Виконавчого комітету за посадою).
Згідно з пп 5.6.9 п. 5.6 Статуту в новій редакції, З`їзд приймає рішення, які оформлюються у вигляді протоколів З`їзду. Рішення, прийняті З`їздом з дотриманням вимог даного Статуту, внутрішніх документів та законодавства України, обов`язкові для всіх інших органів управління Федерацією та членів Федерації.
Згідно з пп 5.6.10 п. 5.6 Статуту в новій редакції встановлено, що рішення, прийняті З`їздом, набувають чинності з моменту їх прийняття, якщо інше не визначено З`їздом.
Таким чином, враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджено наявність у ОСОБА_2 чинних повноважень Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд".
Щодо посилань позивача на припинення повноважень ОСОБА_2 починаючи з 04.09.2008 через відсутність повторного його обрання Президентом, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, сам позивач, в позові вказував, що станом на 27.01.2025 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) ОСОБА_2 значиться як Президент Федерації.
За змістом ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться зокрема такі відомості про юридичну особу як відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Приписами ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відомості Єдиного державного реєстру стосовно керівника відповідача, були внесені на відповідній правовій підставі та вважаються достовірними. 
Отже, відсутність в матеріалах справи протоколів про переобрання вказаної особи Президентом (керівником), починаючи з 2008 року, не може вплинути на результат вирішення даного спору, враховуючи також і те, що наразі ОСОБА_2 є чинним керівником відповідача, неправомірності ним зайняття вказаної посади (порушень при його обранні) не доведено.
Таким чином, вимога позивача про визнання повноважень ОСОБА_2 як Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008 правомірно залишена без задоволення судом першої інстанції. 
Стосовно вимоги позивача про визнання повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" чинними з 03.09.2004 і на дату прийняття рішення судом, слід зазначити таке.
Відповідно до п. 5.1 Статуту (в редакції 2004 року) керівництво Федерацією здійснюють З`їзд, Виконавчий комітет, Президент, Перший Віце-Президент, Віцепрезиденти, Генеральний секретар, Ревізійна комісія (п. 5.1 Статуту).
Згідно з п. 5.2 Статуту (в редакції 2004 року) вищим органом управління Федерації є З`їзд.
До виключної компетенції З`їзду Федерації відноситься наступні питання обрання на чотири роки та переобрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету, Ревізійної комісії (пп 5.3.5 п. 5.3 Статуту).
Відповідно до п. 5.18 Статуту Перший Віцепрезидент обирається З`їздом Федерації строком на 4 роки.
Так, судом встановлено, що при створенні ГО "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в 2004 році ОСОБА_1 було обрано на посаду першого віце-президента, строк повноважень якого, згідно статуту, становив 4 роки та не передбачав автоматичного продовження повноважень.
Таким чином, після закінчення 4-річного строку з моменту обрання позивач втратила посаду першого віце-президента федерації і у передбаченому Статутом порядку не ініціювала вирішення питання щодо переобрання на зазначену посаду.
Суд зазначає, що позивач, обіймаючи посаду першого віце-президента Федерації, повинна була бути обізнаною як щодо того, коли спливає термін її повноважень, а також обізнаною з процедурою набуття статусу члена Федерації, обов`язками члена Федерації, що передбачені п.4.8. Статуту Федерації (в редакції станом на 2004 рік), зокрема:
1) дотримуватися Статуту Федерації; виконувати рішення органів управління Федерації, прийняті в межах їх компетенції;
2) брати активну участь та не перешкоджати діяльності Федерації; дбати про імідж Федерації;
3) своєчасно сплачувати членські внески.
Очевидним є також той факт, що позивач, як засновник Федерації, чітко знала порядок обрання органів управління Федерацією, періодичність та порядок скликання З`їздів Федерації тощо.
Судом встановлено, що 12.01.2008 відбувся З`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", рішення якого оформлені Протоколом № 1-П З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд".
Так, серед іншого, на вирішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" 12.01.2008 було поставлено питання про виключення ОСОБА_1 з членів Федерації.
У протоколі № 1-П З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" зазначено, що ОСОБА_2 поінформував, що член Федерації ОСОБА_1 з липня 2005 року фактично припинила будь-які контакти з Федерацією та участь в роботі та заходах Федерації. При цьому зафіксовано, що ОСОБА_1 , зокрема:
1) в 2005 році не заявляла свою команду на участь у першому чемпіонаті України з черліденгу, що відбувся в жовтні 2005 року в Харкові,
2) не приймала участі в організації чемпіонату України з черліденгу,
3) не була присутня на чемпіонаті України з черліденгу особисто,
4) не приймала участі у підготовці збірної України з черліденгу до участі у чемпіонаті світу з черліденгу 2005 року в Токіо (Японія),
5) не заявляла свою команду на участь у чемпіонатах України з черліденгу у 2006 та 2007 роках,
6) не приймала участі в організації чемпіонатів України з черліденгу,
7) не приймала участі у підготовці збірної України з черліденгу до участі у чемпіонаті Європи з черліденгу 2006 року в Осло (Норвегія),
8) не приймала участі у підготовці збірної України з черліденгу до участі у І Європейських спортивних іграх, що відбулися в Києві в липні 2007 році за участю провідних збірних Європи,
9) не приймала участі у підготовці збірної України з черліденгу до чемпіонату світу з черліденгу, що проходив восени 2007 року в Гельсінкі (Фінляндія),
10) не брала участі і в інших заходах Федерації та роботі її керівних органів.
Було запропоновано виключити ОСОБА_1 з членів Федерації на підставі п. 4.8.2, 5.2. Статуту Федерації у зв`язку з тим, що з липня 2005 року вона не приймала будь-якої участі в діяльності Федерації.
Голосували:
«ЗА» - 100 % (присутніх на З`їзді);
«ПРОТИ»- 0 %;
«УТРИМАЛИСЬ» - 0 %.
Рішення було прийнято одностайно.
Станом як на час подання позову, так і на дату ухвалення оскаржуваного наразі рішення суду першої інстанції доказів визнання недійсним рішення позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", що оформлено Протоколом позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" № 1-П від 12.01.2008, в частині виключення ОСОБА_1 з членів Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" не надано. 
Відсутні відповідні докази станом також і на час ухвалення даної постанови.
Стосовно доводів апелянта про неправомірність не зупинення розгляду даної справи до розгляду справи №910/4030/25, Суд вказує таке.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
У разі зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 цього Кодексу у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановлені ухвали (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 904/4233/18).
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 ГПК України).
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19).
Крім того, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі №908/1188/19).
Так, предметом позову у справі № 910/981/25 є наступні вимоги Позивача: 
визнати повноваження ОСОБА_2 як Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008;
визнати повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" чинними з 03.09.2004 і на дату прийняття рішення судом;
зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" скликати, організувати та провести з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", з внесенням до порядку денного питання обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів та Генерального секретаря Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" та затвердження статуту Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в редакції, що відповідає вимогам Закону України "Про громадські об`єднання";
зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства.
Натомість у справі №910/4030/25 розглядається спір за позовом Позивача до Відповідача та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), за наступними вимогами:
визнати недійсним рішення позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в частині виключення ОСОБА_1 з членів Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", що оформлено протоколом позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"(код 33299019) від 12.01.2008 за №1-П;
визнати недійсними рішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), оформлені протоколом з`їзду громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), датованого 2008 роком, до порядку денного якого входить/входять питання щодо виборів президента та/або інших статутних органів/органів управління Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019);
визнати недійсними рішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), оформлені протоколом З`їзду громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), датованого 2013 роком, до порядку денного якого входить/входять питання щодо виборів президента та/або інших статутних органів/органів управління Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019);
визнати недійсними рішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), оформлені протоколом З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), датованого 2017 роком, до порядку денного якого входить/входять питання щодо до порядку денного якого входить/входять питання щодо виборів президента та/або інших статутних органів/органів управління Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019);
визнати недійсними рішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), оформлені протоколом З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримкиспортивних команд" (код 33299019), датованого 2021 роком, до порядку денного якого входить/входять питання щодо до порядку денного якого входить/входять питання щодо виборів президента та/або інших статутних органів/органів управління Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019);
визнати недійсними рішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019),оформлені протоколом З`їзду громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019) від 01.02.2025 за № 6;
скасувати державну реєстрацію змін до відомостей Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.02.2025 № 1000671070008001420, проведену державним реєстратором Анною Корнійчук - головним спеціалістом відділу державної реєстрації громадських формувань у місті Києві Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).
Клопотання про зупинення провадження мотивовано Позивачем наявністю об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи №910/4030/25, оскільки, за його доводами, у разі задоволення позовних вимог у ній, будуть підтверджені відповідно позовні вимоги у цій справі, як щодо незаконності виключення Позивача з членів Відповідача, так і щодо неправомочності З`їздів Відповідача в період з 12.01.2008 по 01.02.2025, в тому числі і відсутність повноважень президента Відповідача у ОСОБА_2
Суд вважає недоведеними: об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до іншої справи, неможливість встановлення Судом та здійснення оцінки певних конкретних обставин (фактів), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Окремо варто звернути увагу на те, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає відсутніми підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/4030/25.
Судом встановлено, що на З`їзді Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", проведеному 01.02.2025, був затверджений кількісний склад Виконавчого комітету Федерації у кількості 5 (п`яти) осіб, обрано членів Виконавчого комітету строком на 6 років, а саме: Першим Віцепрезидентом Федерації обрано ОСОБА_12, Віцепрезидентами Федерації - ОСОБА_4 та ОСОБА_11, Генеральним Секретарем Федерації - ОСОБА_13. 
Отже, станом на час розгляду справи по суті Першим Віцепрезидентом та членами Виконавчого комітету є інші особи, натомість ОСОБА_1 не входить до складу Виконавчого комітету, обраного на З`їзді Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", проведеному 01.02.2025.
Суд також відзначає, що обрання Першого Віцепрезидента Федерації відноситься до компетенції саме З`їзду Федерації.
За таких обставин, вимога-2 позивача про визнання повноважень ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" чинними з 03.09.2004 і на дату прийняття рішення судом обґрунтовано залишена судом першої інстанції без задоволення. 
Щодо вимог-3, 4.
Згідно з п. 5.6 Статуту в новій редакції, З`їзд є вищим органом управління Федерації, який вправі приймати рішення з будь-яких питань її діяльності, в тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів управління.
Згідно з пп 5.6.2 п. 5.6 Статуту в новій редакції, черговий З`їзд скликається Виконавчим комітетом раз на 6 (шість) років. Відповідне рішення із зазначенням дати, часу, місця проведення та питань, які виносяться на обговорення, повинне бути доведеним до відома членів Федерації не пізніше, ніж за 30 днів до дати проведення З`їзду. З`їзд розглядає питання, винесені на його розгляд Виконавчим комітетом, Президентом, а також членами Федерації.
Відповідно до пп 5.6.5 п. 5.6 Статуту в новій редакції, до виключної компетенції З`їзду належить вирішення таких питань, зокрема: внесення і затвердження змін до установчих документів Федерації, відомостей про Федерацію (пп 5.6.5.2); обрання з числа членів Федерації строком на 6 (шість) років та звільнення Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету (крім тих, які входять до складу Виконавчого комітету за посадою) (пп 5.6.5.5).
Як було вже вказано, 01.02.2025 відбувся З`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", до порядку денного якого входили, у тому числі, питання про обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів та Генерального секретаря, про внесення змін до Статуту Федерації (враховуючи необхідність приведення Статуту у відповідність до нового законодавства). По цим питанням З`їздом прийняті рішення, зазначені вище, оформлені Протоколом № 6 від 01.02.2025.
Отже, станом на час вирішення справи по суті відбувся З`їзд Федерації, який серед іншого прийняв рішення про обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря та вніс зміни до Статуту Федерації шляхом викладення Статуту в новій редакції. Нова редакція Статуту Федерації була зареєстрована Міністерством юстиції, при цьому не встановлено невідповідності нової редакції Статуту Федерації вимогам чинного законодавства України, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. 
Судом першої інстанції вірно також враховано, що у п. 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд зобов`язати відповідача привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства (вимога-4), однак при цьому не зазначено, який саме статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" позивач просить привести у відповідність до вимог законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять Статут, затверджений установчим з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 1 від 03.09.2004, та Статут (нова редакція), затверджений з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 6 від 01.02.2025.
Крім того, чітко не зазначено, привести статут у відповідність до яких саме вимог/норм Закону України "Про громадські об`єднання", Податкового кодексу України та яких саме інших вимог законодавства позивач просить суд зобов`язати відповідача. Отже, наведена позовна вимога викладена позивачем не чітко, уточнення її змісту позивачем суду не подавались.
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що вимоги-3, 4 позивача: про зобов`язання Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" скликати, організувати та провести з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", з внесенням до порядку денного питання обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів та Генерального секретаря Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" та затвердження статуту Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в редакції, що відповідає вимогам Закону України "Про громадські об`єднання" (вимога-3); про зобов`язання Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства (вимога-4), є необгрунтованими.
Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, слід зазначити наступне.
За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовна давність не може бути застосована до спірних правовідносин.
В апеляційній скарзі скаржник не погоджується із відмовою суду першої інстанції у задоволенні клопотань та просить їх переглянути, а саме:
про відмову у задоволенні клопотання позивача від 18.08.2025 про зупинення провадження у справі судом;
про відмову у задоволенні клопотання позивача про залучення ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача;
про відмову у задоволенні клопотання позивача про виключення з числа доказів копії Протоколу позачергового з`їзду від 12.01.2008 №П-1;
про відмову у задоволенні клопотань позивача про призначення почеркознавчої експертизи та технічної експертизи;
про відмову у задоволенні клопотання позивача про призначення судово- психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа;
про відмову у задоволенні клопотання позивача про виклик і допит свідків, поданого до суду 13.05.2025;
про долучення до матеріалів справи доказів, доданих відповідачем до клопотання про витребування у позивача доказів від 26.05.2025;
про відмову у долученні до матеріалів справи доказів, доданих відповідачем до доповнень до заперечень позивача щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності по справі № 910/981/25.
В судовому засіданні апеляційного суду 09.02.2026 позивачем заявлено наступні клопотання:
про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи;
про залучення ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача;
призначення судово - психологічної експертизи;
про витребування доказів;
про виклик і допит свідків;
долучення доказів.
Клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи розглянуто судом 09.02.2026 та відмовлено в його задоволенні.
Мотивування відмови наведено в ухвалі суду від 09.03.2026.
Також, колегія суддів вказує, що вище у даній простанові судом оцінено доводи скаржника щодо неправомірності відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача від 18.08.2025 про зупинення провадження у справі судом.
Стосовно решти клопотань колегія суддів вказує наступне. 
Так, 13.05.2025 до суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про виключення з числа доказів протоколу позачергового з`їзду відповідача № 1-П від 12.01.2008 року.
У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача від 13.05.2025 про виключення з числа доказів копії Протоколу позачергового з`їзду від 12.01.2008 №П-1, у зв`язку з відсутністю оригіналу.
Судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виключення з числа доказів копії Протоколу позачергового з`їзду від 12.01.2008 №П-1.
Відповідно до ч. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.
Копію протоколу від 12.01.2008 подано до суду відповідачем, а не позивачем, з огляду на це суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відхилення клопотання позивача про виключення з числа доказів копії Протоколу позачергового з`їзду від 12.01.2008 №П-1.
У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа, у задоволенні якого судом відмовлено.
Колегія суддів також не вбачає підстав для його задоволення, враховуючи наступне. 
Пунктом 6.8 розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.
Пунктом 6.8.1 Інструкції передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій. Згідно з вимогами п. 6.8.2 Інструкції такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.
Такої письмової згоди зазначених у клопотанні осіб господарському суду не надано.
Більше того, процесуальним законодавством опитування з використання поліграфу не віднесено до джерел доказів. Результати таких досліджень не мають самостійного значення і можуть бути використані лише у сукупності з іншими доказами.
Результати перевірок на поліграфі мають в процесі доказування орієнтовне, а не доказове значення, а висновки мають ознаки вірогідності.
Призначення вказаної експертизи суд вважає недоцільним, оскільки правдивість і неправдивість показань, носить етичний та юридичний характер і відноситься до сфери понять, прояв яких не можливо зафіксувати фізичними приладами. Поліграф лише об`єктивно реєструє фізіологічні функції організму, дозволяє зафіксувати емоційну напругу, пов`язану з питаннями тесту.
У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, судом першої інстанції здійснювався розгляд клопотання про призначення комплексної експертизи, поданого позивачем двічі: 13.05.2025 та 14.05.2025, однакового змісту.
Заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про призначення комплексної експертизи.
Колегія суддів також не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне. 
За приписами статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що завданням висновку експерта як експертного дослідження перш за все є надання відповіді на питання щодо обставин, що мають значення для справи та входять в предмет доказування по справі.
Як зазначається в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Узагальнюючи вищевикладене, слід зазначити, що експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із аналізу наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Такий висновок щодо застосування приписів статті 99 ГПК України є усталеним та неодноразово підтриманий Верховним Судом, зокрема у постановах від 28.09.2023 у справі №927/32/23, від 07.07.2022 у справі №910/886/21, від 30.09.2021 у справі №927/110/18, від 13.08.2021 у справі №917/1196/19 та від 14.07.2021 у справі №902/834/20.
Господарський суд при вирішенні кожної справи повинен повно та всебічно з`ясувати обставини справи, дослідити усі докази, що стосуються предмета доказування у справі.
Вирішуючи питання про необхідність призначення експертизи, суд виходить з того, чи мають значення для справи обставини, встановлення яких можна здійснити судовою експертизою, та чи може сторона іншими засобами доказування підтвердити ці обставини.
Питання, які позивач просив поставити на вирішення експерта стосуються підпису та давності виготовлення документу - Протоколу позачергового з`їзду від 12.01.2008 №П-1, правомірність рішень відображених в якому не є предметом даного спору.
Отже, підстави для проведення комплексної експертизи в межах даної справи відсутні. 
Судом першої інстанції у підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача про виклик і допит свідків, поданого до суду 13.05.2025, у задоволення якого відмовлено.
Колегія суддів також не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Частиною 1 статті 89 Господарського процесуального кодексу України визначено, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
Таким чином, для того щоб визначити необхідність виклику свідка в судове засідання, останнім повинна бути подана заява з дотриманням приписів статті 88 Господарського процесуального кодексу України, а у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти суд викликає свідка для допиту.
Тоді як, до заяви про виклик свідків позивачем не було додано жодної письмової заяви вказаних в ній осіб, складеної у відповідності з вимогами 88 Господарського процесуального кодексу України.
У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, представник відповідача заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, доданих до клопотання від 26.05.2025 про витребування у позивача доказів.
У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, суд долучив до матеріалів справи докази, додані відповідачем до клопотання про витребування у позивача доказів від 26.05.2025.
Колегія суддів також не вбачає підстав для неприйняття вказаних документів, враховуючи їх подання відповідачем в підготовчому засіданні. 
25.03.2025 до суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
За приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.
Виходячи зі змісту ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
Враховуючи те, що докази, які просив витребувати позивач, а саме:
протокол з`їзду громадської організації «Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд» (код 33299019), проведеного в 2008 році, в т.ч. з питанням про вибори президента та інших статутних органів організації/органів управління організації, з реєстром осіб, які брали участь у з`їзді;
протокол з`їзду громадської організації «Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд» (код 33299019), проведеного в 2013 році, в т.ч. зпитанням про вибори президента та інших статутних органів організації/органів управління організації, з реєстром осіб, які брали участь у з`їзді;
протокол з`їзду громадської організації «Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд» (код 33299019), проведеного в 2017 році, в т.ч. з питанням про вибори президента та інших статутних органів організації/органів управління організації, з реєстром осіб, які брали участь у з`їзді;
протокол з`їзду громадської організації «Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд» (код 33299019), проведеного в 2021 році, в т.ч. з питанням про вибори президента та інших статутних органів організації/органів управління організації, з реєстром осіб, які брали участь у з`їзді;
інформацію про кількість членів та документи на підтвердження кількості членів (заяв про вступ в члени організації та рішень уповноваженого органу про прийом членів організації та про виключення з членів організації) громадської організації «Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд» (код 33299019) за період з 09.03.2004 р. по 06.02.2025 р. та
станом на 03.09.2004 р.,
станом на 01.01.2008 р.,
станом на 12.01.2008 р.,
станом на 01.01.2013 р.,
станом на 01.01.2017 р.,
станом на 01.01.2021 р.,
станом на 01.01.2025 р.,
станом на 01.02.2025 р.,
а також станом на дати скликання з`їздів та на дати проведення з`їздів, в т.ч. позачергового з`їзду 12.01.2008 р., з`їзду 2008 р., з`їзду 2013 р., з`їзду 2017 р., з`їзду
2021 р., з`їзду 01.02.2025 р., з метою визначення правомочності всіх з`їздів громадської організації «Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд» (код 33299019) в разі, якщо вони проводилися/відбулися;
документи та рішення про скликання зазначених вище з`їздів, в т.ч. позачергового з`їзду 12.01.2008 р., з`їзду 2008 р., з`їзду 2013 р., з`їзду 2017 р., з`їзду 2021 р., з`їзду 01.02.2025 р. та всіх повідомлень (в т.ч. направлених ОСОБА_1 та іншим членам організації) про порядок денний, дату, час та місце проведення відповідних/кожного із з`їздів громадської організації «Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд» (код 33299019),
не можуть підтвердити обставини, які мають значення для вирішення даної справи, суд не вбачає підстави для їх витребування.
У судовому засіданні 06.10.2025 суд першої інстанції відмовив у долученні до матеріалів справи доказів, доданих позивачем до доповнень до заперечень позивача щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності по справі №910/981/25.
Колегія суддів вважає таку відмову правомірною, оскільки позивачем подано вказані докази вже після закриття підготовчого провадження, а також враховуючи неможливість доведення ними тих обставин, встановлення яких є необхідним для вирішення спору у даній справі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову визнаються колегією суддів обґрунтованими. 
Разом з тим, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки воно прийнято також і про права, інтереси та (або) обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі, а саме ОСОБА_2 .
Так, судом першої було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
В судовому засіданні 09.03.2026 колегія суддів дійшла висновку про залучення ОСОБА_2 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Враховуючи те, що однією з позовних вимог є визнання повноваженнь ОСОБА_2 як Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008, колегія суддів дійшла висновку про залучення до участі в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , оскільки дане рішення може вплинути на права та обов`язки вказаної особи. 
Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення зачіпає безпосередньо права, інтереси та/або обов`язки вказаної особи.
Таким чином, суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі, а саме ОСОБА_2 , про якого суд першої інстанції вказував у рішенні.
Наведене в свою чергу, згідно положень пункту 4 частини третьої статті 277 ГПК України є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.
Таким чином, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову.
При цьому, оскільки позивач просив суд прийняти нове рішення про задоволення позову, його апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/981/25 слід покласти на її заявника - позивача у справі.
Стосовно оскарження позивачем та відповідачем додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №910/981/25, слід зазначити наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 95 000,00 грн відповідач долучив до матеріалів справи такі документи:
- копію ордера на надання правничої допомоги Громадській організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" адвокатом Гончарук Михайлом Петровичем, виданого Адвокатським бюро "Гончарук та партнери" (серія АА № 1542483 від 13.02.2025) (далі - Ордер);
- копію Договору про надання правничої допомоги № 2.02 від 11.02.2025 (далі - Договір);
- копію Звіту про виконання Договору про надання правничої допомоги №2.02 від 11.02.2025, складеного 07.10.2025 (далі - Звіт).
11.02.2025 між ГО "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (далі - клієнт) та Адвокатським бюро "Гончарук та партнери" в особі директора Гончарука Михайла Петровича (далі - адвокат) було укладено Договір про надання правничої допомоги № 2.02 (Договір). 
Відповідно до п. 1.1 Договору адвокат зобов`язується здійснювати представництво та надати інші види правничої допомоги клієнту з представництва його прав та інтересів, як відповідача, в господарській справі № 910/981/25 про визнання повноважень президента громадської організації припиненими, про визнання повноважень першого віцепрезидента та члена виконавчого комітету громадської організації чинними, зобов`язання вчинити певні дії, на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрата, шо необхідні для виконання цього Договору.
Згідно з пп 2.4.3 п. 2.4 Договору клієнт має право отримувати від адвоката звіти щодо виконання доручення, практики застосування відповідного законодавства, можливості та правових наслідків досягнення бажаного для клієнта результату.
Пунктом 4.1 Договору сторони узгодили, що за правничу допомогу, передбачену цим Договором клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) незалежно від результату надання правничої допомоги у фіксованому розмірі такими частинами, зокрема:
4.1.1. за надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо предмету цього Договору; підготовку заяв по суті та процесуальних заяв до суду першої інстанції у справі № 910/981/25 - 40 000 (сорок тисяч) гривень та
4.1.2. за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції під час здійснення господарського судочинства у справі № 910/981/25 - 5 000 (п`ять тисяч) гривень за кожне судове засідання у справі.
Згідно з п. 4.3 Договору сторони підтвердили, що при визначенні розміру гонорару сторонами було враховано складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта тощо.
Відповідно до п. 5.1 Договору узгоджено, що клієнт здійснює оплату гонорару адвоката за цим Договором в безготівковому порядку на поточний рахунок адвоката не пізніше 15 робочих днів з дати ухвалення (постановлення) судового рішення судом відповідної інстанції.
07.10.2025 адвокат надав клієнту (відповідачу) на виконання умов Договору Звіт про виконання Договору про надання правничої допомоги № 2.02 від 11.02.2025, який був підписаний клієнтом (відповідачем) без зауважень.
Відповідно до змісту пунктів 1-5 наведеного Звіту зазначено, що адвокатом в суді першої інстанції у господарській справі № 910/981/25 надавалась клієнту така професійна правнича допомога:
1. Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо предмету Договору;
2. Консультування клієнта щодо правової позиції та процесуальної стратегії у господарській справі № 910/981/25;
3. Підготовка та подача до суду заяв по суті в господарській справі №910/981/25 відповідно до процесуального законодавства;
4. Підготовка та подача до суду процесуальних заяв по суті в господарській справі № 910/981/25 відповідно до процесуального законодавства;
5. Представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва (11 судових засідань).
У пункті 7 наведеного Звіту, з урахуванням підпунктів 4.1.1, 4.1.2. пункту 4 Договору, адвокатом визначено, що фіксований розмір винагороди (гонорару) адвоката за надання правничої допомоги в суді першої інстанції у господарській справі № 910/981/25 становить 95 000 гривень із розрахунку:
1) 40 000 гривень - за надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо предмету Договору, підготовку заяв по суті та процесуальних заяв до суду першої інстанції у справі № 910/981/25;
2) 55 000 гривень - за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції під час здійснення господарського судочинства у справі № 910/981/25 (5 000 гривень за кожне судове засідання).
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Наведене вище повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. 
Одночасно, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі №920/39/20.
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, Верховний Суд вважає за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.
Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). 
Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" ЄСПЛ у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.
Колегія суддів зазначає стосовно таких послуг, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо предмету Договору та консультування клієнта щодо правової позиції та процесуальної стратегії у господарській справі № 910/981/25, то вони поглинаються такою послугою, як підготовка заяв по суті в господарській справі (зокрема, відзиву на позовну заяву).
Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи було проведено 11 судових засідань, у двох з яких (25.02.2025, 29.04.2025) представник відповідача (адвокат) не приймав участі, а три судові засідання (13.05.2025, 27.05.2025, 18.08.2025) було відкладено внаслідок задоволення клопотань представника відповідача про відкладення судового засідання та у зв`язку з неподанням відповідачем витребуваного судом документа. 
Слід також зазначити, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у справі № 910/981/25 в розмірі 50 000,00 грн, тоді як згідно заяви про ухвалення додаткового рішення просить стягнути з позивача 95 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Отже, заявлена до відшкодування сума судових витрат, істотно перевищує суму, заявлену відповідачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку.
Частиною 6 статті 129 ГПК України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, оцінивши витрати відповідача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, відповідність цієї суми критеріям реальності і розумності, а також доведеність відповідачем у відповідності до вимог статті 74 ГПК України викладених ним обставин стосовно надання адвокатом послуг на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що заявлені Громадською організацією "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 95 000 грн. не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України). 
Враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, слід зазначити, що визначений відповідачем розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності і становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. 
Отже, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд вірно вказав, що розумним та співмірним розміром витрат на послуги адвоката у даному спорі є 25 000 грн.
Оцінюючи доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку про те, що визначений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат. 
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача про безпідставність зменшення судом першої інстанції витрат визнаються колегією суддів необґрунтованими. 
Одночасно, за висновком суду апеляційної інстанції, апелянт (позивач) не довів відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності понесених відповідачем при розгляді цієї справи у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 25 000 грн із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/981/25 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/981/25 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

3. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №910/981/25 залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №910/981/25 - без змін.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/981/25 покласти на її заявника.

5. Поновити дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №910/981/25.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова (враховуючи перебування судді Барсук М.А. у відрядженні 22.05.2026, та судді Руденко М.А. у відпустці - 25.05.2026 по 26.05.2026) складена: 27.05.2026 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко 

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко