Дата документу  Справа № 332/5814/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/422/26	Головуючий у 1-й інстанції Марченко Н.В.	
Єдиний унікальний №332/5814/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.ст.122-4, 124 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року       м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Новікова І.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 19.10.2025 року о 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не впевнився в безпеці маневру та допустив наїзд на припаркований водієм ОСОБА_2 транспортний засіб «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_1 місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.п.10.9, 2.10 «а» ПДР України. В результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмовані відсутні.
ОСОБА_1 визнано винним за ст.ст.122-4, 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просив постанову суду першої інстанції змінити в частині накладеного на нього адміністративного стягнення. Призначити більш м`яке не пов`язане із позбавленням права керування транспортними засобами адміністративне стягнення. 
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним. ОСОБА_1 вказує, що він повністю визнав свою вину, сприяв встановленню обставинам справи. Зазначає, що заподіяна шкода носить виключно майновий характер, а травмованих осіб немає.
На переконання апелянта, накладене на нього адміністративне стягнення є занадто суворим, не відповідає суспільній небезпеці вчиненого правопорушення та обставинам справи. 
ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має офіційне джерело доходу та у разі задоволення його апеляційної скарги готовий сплатити штраф.
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». Згідно із ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні. Захисник не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 . 
Заслухавши захисника Новікова І.О.; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень ніким під сумнів не ставиться та в апеляційній скарзі не оспорюється, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП викладені в постанові висновки суду в цій частині перегляду в апеляційній інстанції не підлягають.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції правильно визначився із тим, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яким є передбачене ст.122-4 КУпАП адміністративне правопорушення. Проте наступних вимог закону судом першої інстанції не враховано.
Так, згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має відповідати регламентованій законом меті та критеріям достатності (співмірності).
Виходячи з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік не узгоджується з вимогами ст.23 КУпАП.
Санкція ст.122-4 КУпАП не є безальтернативною та передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови під час накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції врахував численний ряд обставин, зазначивши про це в оскаржуваному судовому рішенні. 
Проте можливість застосування до ОСОБА_1 альтернативного виду адміністративного стягнення судом не розглядалась. Мотивів накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, більш суворого визначеного санкцією даної статті КУпАП адміністративного стягнення постанова суду першої інстанції не містить.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст.ст.23, 33 КУпАП зважає на характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень та його наслідків у виді незначних механічних пошкоджень транспортного засобу потерпілого; ступінь вини та дані про особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.
Більш того, апеляційний суд враховує, що станом на момент апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення достовірно встановлено, що ОСОБА_1 добровільно та у повному обсязі відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_2 внаслідок ДТП шкоду. 
З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що метою адміністративного стягнення є виховання особи, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді змінити та пом`якшити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, призначивши його у виді штрафу згідно санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яким є передбачене ст.122-4 КУпАП адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити.
Накласти на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.
В решті постанову судді залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар