Справа № 473/1428/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"25" червня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив

в березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 28 791,39 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №185813 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало позичальнику кредит в сумі 18 750 грн. строком на 126 дні із відсотковою ставкою 350 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6 індивідуальної частини та\або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Всупереч умов Договору № 185813 від 30.05.2025 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, що створило заборгованість у розмірі 28 791,39 грн., яка складається з наступного: 16 204,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 786,28 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 801 грн. комісія за кредитним договором.
10 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» уклало з ТОВ «Юніт Капітал» Договір факторингу №10102025, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 185813 від 30.05.2025 року. Відповідно до реєстру прав вимоги №3 від 03.12.2025 року до Договору факторингу №10102025 від 10 жовтня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 391,39 гривень.
На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 28 791,39 грн., згідно кредитного договору № 185813 від 30.05.2025 року та понесені судові витрати по справі.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.
Ухвалою судді від 31 березня 2026 року за позовною заявою відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. 
Суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що 30.05.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №185813 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало позичальнику кредит в сумі 18 750 грн. строком на 126 дні із відсотковою ставкою 350 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6 індивідуальної частини та\або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Відповідно до п. 2.2.1. договору сума кредиту становить 18 750 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку : у розмірі 15 000 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 3 750 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до п. 2.5 договору комісія за надання кредиту складає 3 750 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 20 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» виконало вимоги договору, щодо надання кредитних коштів, що підтверджується відповіддю АТ «ПУМБ», відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_3 (відповідає номеру картки зазначеної у договорі про споживчий кредит № 185813 від 30.05.2025 року). На платіжну картку № НОМЕР_3 було зарахування коштів на суму 15 000 грн. від 30.05.2025 року.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не здійснювала платежі на погашення суми кредиту та процентів, що свідчить про невиконання зобов`язання.
10 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» уклало з ТОВ «Юніт Капітал» Договір факторингу №10102025, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 185813 від 30.05.2025 року. Відповідно до реєстру прав вимоги №3 від 03.12.2025 року до Договору факторингу №10102025 від 10 жовтня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 391,39 гривень.
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, у останньої утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 28 791,39 грн., яка складається з наступного: 16 204,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 786,28 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 801 грн. комісія за кредитним договором.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула.
Отже, ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 185813 від 30.05.2025 року в розмірі 27 990,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 16 204,11 грн, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11 786,28 грн. 
Що стосується нарахування заборгованості за комісією в розмірі 801 грн., то в цій частині слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 2.5 договору комісія за надання кредиту складає 3 750 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 20 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту.
Відповідно до п. 2.2.1. договору сума кредиту становить 18 750 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: .. у розмірі 3 750 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Таким чином комісія за договором про споживчий кредит № 185813 від 30.05.2025 року сплачено відповідачем в день укладення договору. Інших умов про нарахування та сплаті комісії договір не містить.
Таким чином, нарахування комісії у вказаному договорі є безпідставними, а тому вказана комісія не підлягає стягненню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції в національній валюті від 26 березня 2026 р. №36470 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. 
Враховуючи вищезазначене з відповідача на користь позивача, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог 97 % підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 582,53 грн..
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правничої допомоги від 20.01.2026 року №20/01/26-02, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та АБ «Тимошенко та партнери», з додатками у вигляді Додаткової угоди №25771391461 від 21.01.2026 року, копії Акту прийому-передачі наданих послуг від 20.02.2026 року, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: складення позовної заяви, 2 год., вартість послуги 5 000 грн.; вивчення матеріалів справи – 2 год., вартість послуги – 1 000 грн.; підготовка адвокатського запиту – 1 год., вартість послуги – 500 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації – 1 год., вартість послуги – 500 грн.. 
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000 грн.
Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог 97 %,  судові витрати з оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2880 гривень.
На підставі викладеного та, керуючись ст. 526, 549, 611, 615, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-281 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

позов – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором про споживчий кредит № 185813 від 30.05.2025 року в загальному розмірі 27 990,39 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 16 204,11 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 11 786,28 грн, а також судові витрати: судовий збір у розмірі 2 582,53 грн, витрати на професійну правничу допомогу 2 880 грн.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, будинок 34, офіс 333; код ЄДРПОУ 43541163. 

Відповідач: ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Суддя М.М. Ротар