ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1318/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року (суддя Лазаренко М.С.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 
третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 )
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення запису відомостей/змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку позивача у зв`язку з визнанням непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 привести у відповідність відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно позивача шляхом внесення запису щодо його статусу про виключення з військового обліку у зв`язку з визнанням непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі відміток у військовому квитку; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 привести у відповідність відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно позивача шляхом видалення відомостей про порушення ним правил військового обліку.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що позивач був виключений з військового обліку за станом здоров`я, а тому відповідач має привести у відповідність до цієї обставини відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що для вирішення цього питання позивач має звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, сторонами не спростовується, що ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку за результатами медичного огляду лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 18.10.1996 (підстава: за графою I ст. 2А розкладу хвороб, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 2 від 04 січня 1994 року), що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 з відміткою про виключення з військового обліку.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (застосунок РЕЗЕРВ+ станом на 02.01.2026) ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), потребує проходження загальновійськової підготовки. Також в реєстрі міститься відмітка про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та відомості щодо звернення до органів Національної поліції.
У січні 2026 року ОСОБА_1 одночасно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 та до ІНФОРМАЦІЯ_6 (Дергачі) з письмовими заявами, в яких просив внести зміни/запис/відомості в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів про його виключення з військового обліку у зв`язку з визнанням його військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Додатково позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) запит про надання інформації, яка залишилась з боку вказаного суб`єкта, так само як і заява ОСОБА_1 без належного розгляду. Докази зворотного матеріали справи не містять.
Відповідач листом від 27.01.2026 за № 453 надав заявнику відповідь, що ОСОБА_1 з 14.09.2009 взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у зв`язку з чим для вирішення поставлених питань потрібно звернутися до цього органу.
Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що з пояснень третьої особи вбачається, що позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних в автоматичному режимі відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 932 вiд 16.08.2024 «Про реалізацію експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів». При цьому суд погодився з позивачем про те, що внаслідок виключення позивача з військового обліку на підставі визнання його непридатним до військової служби, він перестав бути військовозобов`язаним, тому на нього не поширюються вимоги законодавства стосовно військовозобов`язаних. 
Водночас суд першої інстанції зауважив, що позивач не оскаржує факт взяття його на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 932 від 16.08.2024 «Про реалізацію експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а тому відповідно до пункту 4 Порядку № 559 для внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач мав звернутися з аналогічними в даній справі позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який має виступати належним відповідачем у цій справі. 
За таких обставин і міркувань суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) не допущено протиправної бездіяльності щодо невнесення даних позивача у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів про його виключення з військового обліку.
Також суд вказав, що вищезазначені обставини були наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, однак позивач не скористався правом на заміну відповідача або залучення до справи співвідповідача, зміну позовних вимог (збільшення чи зменшення).
Таким чином, без згоди позивача суд не може залучити належного співвідповідача та самостійно визначити обсяг позовних вимог до нього, у зв`язку із чим процесуальним наслідком пред`явлення позову до неналежного відповідача є відмова в позові до нього.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно відповідно до п. 4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559, у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку.
Матеріали справи містять інформацію, яка підтверджує, що позивач взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 (Дергачі), відтак саме названий орган має внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів після перевірки поданої ОСОБА_2 заяви. Отже, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня протиправна бездіяльність щодо внесення даних позивача у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів про його виключення з військового обліку.
Разом з цим висновок суду першої інстанції, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не подав заяву про заміну відповідача, є невірним та таким, що суперечить нормам процесуального закону.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Водночас за приписами частини 4 цієї статті, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Отже, обов`язок встановлення належного відповідача покладається на суд, який має вчинити належні дії з метою заміни неналежної сторони, а саме: запропоновувати позивачеві замінити первісного відповідача належним відповідачем; у разі не згоди позивача на заміну відповідача залучити відповідну особу в якості другого відповідача за власною ініціативою.
Натомість судом першої інстанції не виконано жодного з обов`язків, визначених статтею 48 КАС України, що призвело до обмеження права позивача на справедливий суд.
Поряд з цим норми процесуального закону (стаття 48 КАС України) не дозволяють виправити такий недолік у розгляді справи судом апеляційної інстанції, а тому позов у цій справі не підлягає задоволенню як такий, що пред`явлений до суб`єкта, який не повинен відповідати за позовом.
З цих підстав не підлягає задоволенню й клопотання позивача про витребування доказів, адже документи, пов`язані зі спірним питанням, мають досліджуватися лише у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який може бути заявлений позивачем у загальному порядку.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 317, 322 КАС України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року в справі № 280/1318/26 скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з 17 червня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 17 червня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров