Справа № 932/5286/25
Провадження №2/523/4365/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого – судді Малиновського О.М. 
за участю секретаря – Березніченко В.Є. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулось з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 29 168,37грн.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що -24.12.2020р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем за було укладено електронний договір про споживчий кредит № 100531155 . 
Згідно умов кредитного договору відповідач отримала грошові кошти у розмірі 15000рн., зі сплатою процентів. 
08.07.2021 згідно умов Договору про відступлення прав вимоги № 04Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором 100531155 від 24.12.2020р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс».
24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого згідно з Додатком № 1 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 100531155 від 24.12.2020р. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і за складеним позивачем рахунком складає 29 168,37грн., у тому числі: 7804грн. тіло кредиту; 21 346,37грн. нараховані проценти, які позивач просить стягнути на свою користь. 
Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 10.03.2026р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін яку скеровано за місцем реєстрації відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України від відповідача в особі її представника – адвоката Варбана О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні обставин:
позивачем не доведено факту укладання кредитного договору №100531155 від 24.12.2020р.;
позивачем не надано доказів про повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні за кредитним договором, право вимоги по якому перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс»;
не підтверджено заборгованість по кредитному договору належними доказами;
відповідачем було сплачено на користь первісного кредитора 31 728грн. з яких: 7196грн. тіло кредиту, 17772грн. процентів, 6760грн. комісії за пролонгацію. Водночас, позивачем нараховані проценти поза межами строку кредитування. З огляду на умови кредитного договору в частині процентів то відповідач повинна була сплатити 4500грн. процентів та 15000грн. тіла кредиту, а всього 19500грн. Приймаючи до уваги загальну суму сплати відповідачем, позовні вимоги про стягнення боргу є безпідставними. 
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник просить не приймати до уваги заперечення відповідача, вважаючи їх такими, що не відповідають фактичним обставинам по справі. 
Судом встановлено, що 24.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 100531155 за умовами якого Товариство зобов`язалось надати позичальниці кредит в розмірі 15000,00 грн. (п.1.2).
ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язалася повернути суму кредиту та сплатити за його котирування проценти в розмірі 1,0% в день в розмірі 4500грн., які нараховуються від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). 
Строк кредитування 30 днів з 24.12.2020р. по 23.01.2021р. (п.п.1.3, 1.4).
Сторонами визначено орієнтовну реальну річну процентну ставку – 365% річних (п.1.5.) Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складала 19500грн. 
Кредитний договір був укладений в електронній формі з його підписанням з боку відповідача електронним підписом. 
Кредитні грошові кошти перераховані позивачем на карту відповідача № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем, якою підписаний договір, що підтверджується платіжним дорученням 24755817. 
08.07.2021 згідно умов Договору про відступлення прав вимоги № 04Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором 100531155 від 24.12.2020р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс».
24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого згідно з Додатком № 1 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 100531155 від 24.12.2020р.
За твердженням представника позивача відповідач не виконала прийняті на себе зобов`язання, суму тіла кредиту не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, позивачем станом нарахована заборгованість відповідачці у розмірі 29 168,37грн., у тому числі: 7804грн. тіло кредиту; 21 346,37грн. нараховані проценти, які позивач просить стягнути на свою користь. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, судом достовірно встановлено та позивачем підтверджено укладання між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору та отримання останньою грошових коштів в розмірі 15000грн. 
З приводу переходу права вимоги, позивачем надані належні, допустимі та достатні докази, які вказують на перехід права вимоги до ТОВ «ФК «Солвентіс» за кредитним договором № 100531155 від 24.12.2020р.
Таким чином заперечення відповідач в цій частині судом відхиляються. 
Як слідує з умов кредитного договору № 100531155 від 24.12.2020р., зокрема з пункту 2.3.1, позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку Заборгованості по кредиту. За наявності між сторонами відповідної домовленості (акцептованої Позичальником пропозиції Позикодавця відповідно до розділу 6 Правил), а також на підставі п. 3.2.7 Договору, пролонгація може здійснюватись на інших умовах ніж передбачено цим пунктом.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Солвентіс» не надало суду належних та допустимих доказів з приводу пропозиції позикодавця на продовження строку користування/повернення кредиту, а так саме і документів, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_1 прийняла вказану пропозицію первісного кредитора.
З огляду на таке, суд дійшов висновку, що визначений між первісним кредитором строк кредитування – 30 днів у передбаченому договором порядку не був продовжений.
Відтак, відповідач ОСОБА_1 повинна була сплатити на користь первісного кредитора суму кредиту в розмірі 15000грн. та суму процентів за 30 днів користування в розмірі 4500грн. , тобто 19500грн. в цілому. 
Водночас, як слідує з матеріалів справи, зокрема з представленого позивачем розрахунку відповідач ОСОБА_1 на виконання умов договору кредиту №100531155 від 24.12.2020р. сплатила 31 728грн. з яких кредитором було зараховано: 7196грн. на погашення тіла кредиту, 17772грн. на погашення процентів, 6760грн. комісії за пролонгацію договору.
Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що відповідач сплатила по спірному кредитному договору більш ніж 19500грн., суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покладаються на рахунок позивача. 
Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі. 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне рішення суду складено 25 травня 2026р.

Суддя