Справа № 204/11442/25
Провадження № 2/204/931/26

РІШЕННЯ
іменем України

15 червня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючий суддя Книш А.В.,
секретар судового засідання Малкамова О.С.,
за участі:
представника позивачів ОСОБА_1 ,
позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представника відповідача 
та третьої особи ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про визнання відмови в приватизації неправомірною, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили: 1) визнати неправомірною відмову відповідача № 3/16-1094 від 03 березня 2025 року, як органу приватизації державного житлового фонду, в безоплатній передачі у власність позивачів в порядку приватизації житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м.; 2) визнати за позивачами право на безоплатну приватизацію житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м.; 3) визнати позивача ОСОБА_2 основним наймачем житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м., а позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 наймачами житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м.; 4) зобов`язати відповідача вчинити дії направленні на приватизацію житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м. на користь позивачів за відсутності ордера на зазначене житлове приміщення. На обґрунтування позову зазначено, що 20 лютого 2025 року позивачі звернулись зі спільною заявою до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, в якій просили оформити в приватну спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м., в якій вони зареєстровані та постійно проживають на підставі та в порядку, передбаченому вимогами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 03 квітня 2025 року позивачам в особі ОСОБА_2 було надано відповідь відповідача на вищезазначену Заяву за номером 3/16-1094, відповідно до якої позивачам було відмовлено в задоволенні їх заяви про оформлення в приватну спільну часткову власність квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв. м., в якій вони зареєстровані та постійно проживають на підставі та в порядку, передбаченому вимогами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до вказаного листа у поданому позивачами пакеті документів: заява на приватизацію не від наймача, відсутній документ, який підтверджує набуття ОСОБА_2 статусу наймача; відсутня довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації ОСОБА_3 з 01.01.1993 р по 31.08.2005 р., ОСОБА_5 з 01.01.1993 р. по 13.09.1994 р., ОСОБА_6 з 01.01.1993 по 18.04.2011 р. Позивачі вважають, що відмова в задоволення заяви позивачів про оформлення в приватну спільну часткову власність спірної квартири є неправомірною.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпровську міську раду до розгляду даної цивільної справи. 
17 лютого 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача Терещенко А.В. просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначено, що в матеріалах справи ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення – відсутній. Таким чином випливає висновок, що вселення позивачів у квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є цілком незаконним за відсутністю ордера, про що позивачам відомо достеменно. Договір найму житлового приміщення також відсутній. Підставою для відмови у наданні адміністративної послуги є ненадання необхідних документів у повному обсязі. Оскільки під час звернення із заявою про приватизацію ОСОБА_8 були надані не всі документи, відтак відмова органу приватизації не може бути визнана незаконною та протиправною. Відповідь Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради спрямована на те, що у разі усунення недоліків, які зазначені в листі № 3/16-1094 від 03.03.2025 р., позивачі не обмежені своєму праві звернутися до органу приватизації ще раз. Позивачу не було відмовлено в приватизації квартири. Ураховуючи вищенаведене, слід зазначити, що право на приватизацію позивачів, яке гарантоване державою, не було жодним чином порушено, не визнано або обмежене в реалізації департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради та Дніпровською міською радою. Надане органу право діяти саме таким чином у теорії права прийнято називати дискреційними повноваженнями (дискреційним правом, дискреційною владою). Основні випадки застосування дискреційних повноважень можна спостерігати в діяльності органів виконавчої влади та їх посадових осіб, а також ними користуються і органи місцевого самоврядування. Верховний Суд України у постанові від 05.12.2006р. № 06/97/21-527во06 зазначив, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало Закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 – адвокат Ведмєдєв В.Л., позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Позивачі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про слухання справи повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явилися; до початку судового засідання подали заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. 
Представник відповідача та третьої особи Дніпровської міської ради Терещенко А.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позов.
Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про слухання справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. 
Суд, вислухавши представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 – адвоката Ведмєдєва В.Л., позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника відповідача та третьої особи Дніпровської міської ради Терещенко А.В., дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини.
З 03 липня 1971 року позивач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.14,15). 
Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є дітьми позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , позивач ОСОБА_3 – донькою ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_7 – син позивача ОСОБА_5 та відповідно внук позивача ОСОБА_2 (а.с.20,21,26,32,37).
Позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 16 листопада 1978 року по даний час, позивач ОСОБА_5 – з 16 листопада 1978 року (по картці Ф-А матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_9 ) та з 13 вересня 1994 року (по власній картці реєстрації) по даний час, позивач ОСОБА_6 – з 16 листопада 1978 року (по картці Ф-А матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_9 ) та з 18 квітня 2011 року (по власній картці) по даний час, позивач ОСОБА_3 – з 31 серпня 2005 року по даний час, позивач ОСОБА_7 – з 30 травня 2004 року по даний час (а.с.16,19,22,23,27-30,33,34,38,54). 
Балансова належність житлового будинку літ. А-9 по АДРЕСА_3 , в який ввійшла квартира АДРЕСА_4 , зареєстрований за Місцевою Радою (а.с.55).
Відповідно до довідки ОСББ «Краснопільська 4А» позивач ОСОБА_2 зазначена як уповноважений власник (співвласник, наймач) квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а також між позивачем ОСОБА_2 було укладено договори про надання відповідних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , з ВАТ «Дніпрогаз», КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, КП «Дніпроводоканал», та сплачувалися кошти за надання таких послуг і здійснювалися внески ОСББ «Краснопільська 4А» за утримання будинку (а.с.54,70-84).
20 лютого 2025 року позивач ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою, яку також підписали позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , про оформлення передачі в приватну спільну часткову власність квартири, яку вона займає разом з членами сім`ї на умовах найму (а.с.39).
З відповіді Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 03.03.2025 за вих.№ 3/16-1094 встановлено, що Департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської ради позивачу ОСОБА_2 відмовлено у наданні адміністративної послуги з підстави ненадання необхідних документів у повному обсязі, а саме в поданому пакеті документів: 1) заява на приватизацію не від наймача; 2) відсутній документ, який підтверджує набуття ОСОБА_2 статусу наймача; 3) відсутня довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, також зазначена довідка не сформована в Електронній картотеці департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; 4) відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3 з 01.01.1993 по 31.08.2005, ОСОБА_5 з 01.01.1993 по 13.09.1994, ОСОБА_6 з 01.01.1993 по 18.04.2011 (а.с.40).
Позивач ОСОБА_2 вживала заходи з метою розшукати документи щодо виділення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , які результатів не дали (а.с.41-46).
Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
Частиною третьою статті 9 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 347/1370/19.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Частинами першою, третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.
Спірні правовідносини стосуються захисту житлових прав позивачів.
За змістом статті 106 ЖК України у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.
Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою організацією) і наймачем (статті 61 ЖК України).
Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Позовна вимога про визнання позивача ОСОБА_2 основним наймачем спірної квартири, а позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 – наймачами спірної квартири, не підлягають задоволенню, оскільки для приватизації спірного житлового приміщення Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року, не вимагає надання копії договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла, оскільки такий документ подається у разі, якщо громадянин бажає приватизувати кімнату у гуртожитку (пункт 18).
Отже, заявлені позивачами вимоги про визнання їх наймачами квартири є неефективним способом захисту, так як не захистить їхні житлові права.
Крім того, вирішуючи дану позовну вимогу судом ураховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №127/6749/22, відповідно до якої звернення членів сім`ї наймача квартири до суду з вимогою про визнання їх законними наймачами житлового приміщення та зобов`язання укласти типовий договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з метою зміни раніше укладеного наймачем договору найму жилого приміщення є неефективним способом захисту їхніх житлових прав. Таким способом є визнання права користування житловим приміщенням, зміна договору найму житлового приміщення тощо.
У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі №296/8558/21 зроблено висновок, якщо в особи на підставі договору найму виникає право на передачу у власність у порядку приватизації займаного житлового приміщення державної форми власності, то уповноважений орган, створений місцевою державною адміністрацією, орган місцевого самоврядування, державне підприємство, організація, установа, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд, що зволікають з ухваленням рішень щодо оформлення передачі житла в приватну власність, мають бути зобов`язані вжити всіх визначених законодавством заходів щодо приватизації та розглянути заяву про передачу спірного житла у приватну власність особи. У разі відмови та бездіяльності уповноваженого органу в здійсненні особою права на приватизацію житлового приміщення належним та ефективним способом захисту порушених прав такої особи є визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії щодо розгляду заяви про оформлення передачі квартири у приватну власність.
Таким чином, заявлення лише позовної вимоги про визнання права на приватизацію без заявлення позовної вимоги про зобов`язання вчинити дії щодо розгляду заяви про оформлення передачі квартири у приватну власність не призведе до належного та ефективного способу захисту порушених прав позивачів. 
Позовна вимога про зобов`язати відповідача вчинити дії направленні на приватизацію житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м., на користь позивачів за відсутності ордера на зазначене житлове приміщення також не підлягає задоволенню, оскільки є формою втручання в дискреційні повноваження іншого органу та виходить за межі завдань цивільного судочинства.
Суд звертає увагу, що правові позиції Верховного Суду, на які позивачі посилаються у позові, не є релевантними до даних правовідносин, оскільки вони стосуються правовідносин за інших фактичних обставин, де були наявні ордери на вселення чи їх копії, у той час як у межах даної справи встановлено, що позивачі не змогли віднайти такого ордеру, його копії чи будь-яких інших відомостей щодо видачі ордеру, як зазначено у позові, померлому чоловікові позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_9 . 
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірною відмови відповідача у безоплатній передачі у власність позивачів в порядку приватизації спірної квартири суд зазначає наступне. 
Листом від 03 березня 2025 року відповідач відмовив позивачам у наданні адміністративної послуги, у зв`язку з ненаданням необхідних документів, а саме: 1) заява на приватизацію не від наймача; 2) відсутній документ, який підтверджує набуття ОСОБА_2 статусу наймача; 3) відсутня довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, також зазначена довідка не сформована в Електронній картотеці департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; 4) відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3 з 01.01.1993 по 31.08.2005, ОСОБА_5 з 01.01.1993 по 13.09.1994, ОСОБА_6 з 01.01.1993 по 18.04.2011 (а.с.40).
Щодо подання відповідачу заяви на приватизацію не від наймача та відсутності документу, який підтверджує набуття ОСОБА_2 статусу наймача, суд зазначає, що суду не надано доказів подання відповідачу разом із заявою від 20 лютого 2025 року належних доказів у даній частині. Судом вже роз`яснено належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачів в такій частині. 
Щодо інших підстав відмови відповідача у наданні адміністративної послуги, судом ураховується, що позивачами не надано суду доказів, що ними 20 лютого 2025 року було подано відповідачу довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка сформована в Електронній картотеці департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та відповідачем така належним чином оформлена довідка не була врахована. 
Також позивачами не надано доказів надання відповідачу разом із заявою про приватизацію квартири відомостей про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3 з 01.01.1993 по 31.08.2005, ОСОБА_5 з 01.01.1993 по 13.09.1994, ОСОБА_6 з 01.01.1993 по 18.04.2011. Позивачами надано суду докази, а саме відповіді на запити відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, на підтвердження реєстрації місця проживання позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вказані періоди, але такі відповіді датовані 07 березня 2025 року, тобто після відмови відповідачем позивачам у вчиненні адміністративної послуги – 03 березня 2025 року (а.с.22,34). Доказів того, що такі докази були надані відповідачу і відповідачем такі докази були відхилені суду не надано. 
Таким чином, у судовому засіданні не встановлено підстав для визнання спірної відмови відповідача у наданні адміністративної послуги неправомірною. 
З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. 
Суд звертає увагу, що відмова у даному позову не позбавляє позивачів можливості звернутися до суду з належними позовними про визнання права користування житловим приміщенням, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії щодо розгляду заяви про оформлення передачі квартири у приватну власність тощо. 
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі статті 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про визнання відмови в приватизації неправомірною, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії – відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_2 , місце проживання:  АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_1 .
Позивач:  ОСОБА_5 , місце проживання:  АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_2 .
Позивач:  ОСОБА_6 , місце проживання:  АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_3 .
Позивач:  ОСОБА_3 , місце проживання:  АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_4 .
Позивач: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Воскресенська, 16, ідентифікаційний код 38114671.
Третя особа: Дніпровська міська рада, місцезнаходження: проспект Дмитра Яворницького, будинок, 75, ідентифікаційний код 26510514.
Третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58, ідентифікаційний код 40392181.

Головуючий