ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/649/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Фізичної особи - підприємця Тимощук Інни Іванівни 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РВ ДАФ+"
про стягнення в сумі 110 525,65 грн,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
УСТАНОВИВ:
У травні 2026 року Фізична особа - підприємець Тимощук Інна Іванівна (позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "РВ ДАФ+" (відповідач) про стягнення 110 525,65 грн, з яких: 101 473,90 грн основного боргу, 2 210,18 грн 3% річних та 6 883,27 грн інфляційних за договором про надання транспортно - експедиційних послуг від 16.09.2024 № 2882.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Згідно із позовною заявою, 16.09.2024 між позивачем (перевізник) та відповідачем (експедитор) укладений договір про надання транспортно - експедиційних послуг, за умовами якого позивач зобов`язався доставити довірений йому вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а експедитор зобов`язався сплатити за перевезення вантажу визначену цим договором плату із коштів, отриманих від замовника, відповідно до умов цього договору. На виконання умов зазначеного договору позивачем надано відповідачу відповідні послуги на загальну суму 101 473,90 грн. Проте відповідач не розрахувався за надані послуги, відтак за ним рахується заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Крім цього, позивач, крім основного боргу, просить суд стягнути 2 210,18 грн 3% річних та 6 883,27 грн інфляційних. 

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на статті 525 - 526, 530, 610, 612, 625, 629, 929 ЦК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду від 21.05.2026, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.
Ухвалою суду від 21.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15.06.2026.

15.06.2026 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

15.06.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, зазначає таке. 

Коло представників в господарському судовому процесі не обмежене нормами чинного законодавства і представництво юридичних осіб забезпечується згідно із ГПК України: через самопредставництво (частина третя статті 56 ГПК України) або через представника (частина перша статті 58 ГПК України). При цьому неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті “справедливого суду”, гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України"). Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі “Смірнова проти України” зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. 

Ураховуючи викладене, зважаючи, що відповідачу забезпечене право на ефективне представлення справи в суді (встановлено достатній строк для подання відзиву, яким відповідач не скористався, відзиву не подав, так само як і не заявив клопотання про продовження строку на подання відзиву), враховуючи, що представництво інтересів відповідача не обмежене одним представником, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та про можливість вирішення спору за наявними матеріалами.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
19.07.2023 між відповідачем ТОВ "РВ ДАФ+" (виконавець) та ТОВ “Ламан Шипінг” (замовник) укладено договір перевезення вантажів автотранспортом № 19/07/2023, за яким відповідач зобов`язався перевезти вантаж по території України та/або за її межами, в міжнародному сполученні, і доставити його належному отримувачу, згідно з транспортною накладною (ТТН/CMR). 

Пунктом 9.1 договору визначено, що він набрав чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2024 включно. У випадку, якщо протягом 30 календарних днів до моменту закінчення дії цього договору жодна із сторін не повідомить протилежну сторону про свою відмову від продовження дії цього договору, термін дії цього договору пролонговується (продовжується) на кожен наступний календарний рік на тих же умовах.

Умовами цього договору та заявкою № 287462 від 18.09.2024 визначено, що позивач доставляє сонячні панелі (Solar panel, вагою 20855.005, згідно з CMR) за маршрутом Гданськ-Одеса. 

16.09.2024 з метою виконання умов вказаного договору між позивачем (перевізник) та відповідачем (експедитор) укладено договір на перевезення № 2882 (договір), проєкт якого надіслано на електронну адресу відповідача 16.09.2024. 

Відповідно до пунктів 2.1.- 2.6. договору експедитор надає перевізнику в оригіналі або за допомогою факсимільного, або електронного зв`язку, реквізити яких вказано в цьому договорі, заявку (контракт-заявку) на перевезення за підписом уповноваженої особи та завіреної печаткою. Заявка (контракт-заявка) надається перевізнику не пізніше ніж за 48 годин до початку завантаження за виключенням вихідних та святкових днів. У заявці (контракт-заявці) обов`язково вказується: адреса завантаження та розвантаження вантажу, дата та час подачі автомобіля під завантаження, найменування та характеристики (особливості) вантажу, його вага, назва митного переходу на кордоні України (при міжнародних перевезеннях), термін доставки, відповідальні особи при завантажені та розвантаженні та їх контактні телефони, вартість перевезення, додаткові умови, підпис та печатка експедитора. При необхідності зміни дати завантаження - вона узгоджується сторонами додатково. Заявка (контракт - заявка), всі зміни та доповнення до неї, підтверджені письмово сторонами, є невід`ємною частиною цього договору. Перевізник, у випадку погодження умов заявки (контракт-заявки), підписує її та завіряє печаткою. Протягом одного робочого дня перевізник у спосіб, в який було отримано заявку від експедитора, направляє погоджену заявку (контракт-заявку) експедитору. У випадку необхідності внести зміни на стадії погодження заявки (контракт-заявки) перевізник погоджує такі зміни письмово із експедитором. Зміни до заявки (контракт-заявки) вважаються погодженими сторонами у випадку надання експедитором письмового підтвердження перевізнику про погодження таких змін. Протягом п`яти робочих днів з дня розвантаження транспортного засобу перевізник надає експедитору в двох примірниках Акт приймання-передачі послуг, підписаний уповноваженим представником та завірений печаткою. У Акті приймання-передачі послуг вказується вартість послуг перевезення до кордону та по території України згідно з довідкою про транспортні витрати. Експедитор, у випадку відсутності претензій до перевізника, підписує такий акт без зауважень, а у випадку наявності претензій - не підписує акт із зазначенням причини відмови від підписання. Один примірник акту експедитор повертає перевізнику протягом трьох робочих днів з дати отримання Акту приймання-передачі послуг. Підписаний без зауважень уповноваженими представниками сторін Акт приймання-передачі послуг є однією із підстав для проведення розрахунків. Умови, що обумовлені в конкретній заявці, мають переважне право по відношенню до умов цього договору. Вантаж вважається доставленим вантажоодержувачу за наявності друку інспектора митниці і печатки вантажоодержувача вантажу в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR).

16.09.2024 між позивачем та відповідачем підписано транспортну заявку № 8542 на перевезення вантажу, що є додатком до договору перевезення, де зазначено перевізника - Фізичну особу - підприємця Тимощук Інну Іванівну, адресу, дату і час завантаження - Гданськ (Польща), 18.09.2024, і доставки - м. Одеса (згідно з ЦМР), вагу - 22 тонни, інформацію про вантаж - обладнання, автомобіль - DAF FT XF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . 

18.09.2024 перевізником забезпечено подачу транспортного засобу: автомобіль DAF FT XF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , який було завантажено вантажем: (Solar Module), у кількості 17 палет, вагою 20855,005 кг, а 26.09.2024 вказаний вантаж доставлено до місця розвантаження, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною № 446294-2.

Згідно з пунктами 4.1 - 4.3. договору вартість послуг з перевезення вантажу (партії вантажу) визначається сторонами за фактично надані послуги та обумовлюється в заявці (контракт заявці). Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з поточного рахунку експедитора на поточний рахунок перевізника. Експедитор оплачує перевізнику вартість послуг протягом 20 банківських днів після отримання рахунку-фактури перевізника; міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу; Акту приймання - передачі послуг, підписаного перевізником; оригіналу заявки (контракт-заявки), підписаної перевізником; оригіналу договору; довідки про транспортні витрати, реєстраційних документів з обов`язковим відображенням кведів, якщо інше не обумовлене в заявці. 

У випадку, якщо у заявці (контракт-заявці) на перевезення встановлено попередню оплату наданих послуг, то підставою для оплати є заявка (контракт-заявка) та рахунок-фактура перевізника. Днем здійснення платежу вважається день перерахування коштів з поточного рахунку експедитора. Загальна вартість (ціна) цього договору (тобто загальна сума усіх провізних плат, сплачених експедитором перевізнику за цим договором і зафіксованих сторонами у відповідній товарно-транспортній документації на кожне окреме перевезення вантажу), визначається на підставі фактично наданих перевізником послуг по перевезенню (доставці) вантажу (пункти 4.5. - 4.7. договору). 

У транспортній заявці погоджено суму фрахту та умови оплати - 2 200 євро за курсом НБУ, безготівковий розрахунок протягом п`яти - семи днів після отриманні оригіналів документів (згідно з пунктом 6 заявки).

У свою чергу, пунктом 6 транспортної заявки передбачено, що обов`язковою умовою повної оплати є надання перевізником експедитору оригіналів: договору, заявник, рахунку-фактури, акта виконаних робіт (2 шт.), CMR/ЦМР з мокрою печаткою перевізника та відміткою про розвантаження ( 2 екземпляри + 2 копії, завірені печаткою перевізника). Вказані документ мають бути відправлені в строк не більше як 10 календарних днів після розвантаження, у випадку затримання документів строк оплати збільшується до 21 банківського дня. 

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 46 від 26.09.2024 на суму 101 473,90 грн. 

Факт надання послуг перевезення підтверджується CMR 446294 – 2 з відміткою dfнтажоодержувача від 20.09.2024 та актом надання послуг № 50 від 26.09.2024 на суму 101 473,90 грн.

Відповідач грошового зобов`язання в розмірі 101 473,90 грн не виконав.

Окрім того, за умовами пунктів 3.3.9.- 3.3.10. договору перевізник зобов`язався забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення до видачі вантажоодержувачу. Повністю відшкодувати експедитору усі збитки, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу, та/або внаслідок безпідставної відмови перевізника від прийняття вантажу до перевезення, та/або внаслідок прострочення доставки вантажу. У разі переривання або припинення перевезення (доставки) вантажів з незалежних від перевізника обставин, повідомити про це експедитора і одержати від нього відповідне розпорядження щодо вантажу, в т.ч. у випадку втрати та/або пошкодження вантажу.

Пунктом 4.4. договору погоджено, що у випадку втрати та/або пошкодження вантажу експедитор має право притримати остаточний розрахунок з перевізником до дати проведення всіх взаєморозрахунків між замовником та експедитором без застосування до експедитора будь-яких санкцій, в т.ч і за несвоєчасне проведення розрахунку.

У пункті 5.3. договору зазначено, що при втраті та/або пошкодженні вантажу, виявлених під час розвантаження, перевізник повинен внести свої зауваження в усі примірники товарно-транспортних документів, а також брати участь у складанні відповідного акту вантажоодержувачем та підписати його.

Відповідно до пункту 6.10. договору перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу, вказаному в CMR. У разі пошкодження, втрати або повної загибелі вантажу перевізник несе відповідальність в сумі пошкодженого вантажу по цінах, вказаних в інвойсі, що супроводжує вантаж, а так само вартість його митного очищення і інших витрат згідно з Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів (КДМВ ООН, Женева 1956 року) та сплачує експедитору усі збитки, що виникли у експедитора внаслідок пошкодження, втрати або повної загибелі вантажу. Термін позовної давності по стягненню збитків внаслідок пошкодження, втрати або повної загибелі вантажу становить три роки. 

У пункті 3 транспортної заявки № 8542 від 16.09.2024 на перевезення вантажу визначено, що перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу, вказаному в CMR. У разі пошкодження, втрати або повної загибелі вантажу перевізник несе відповідальність в сумі пошкодженого вантажу за цінами, вказаними в Інвойсі, що супроводжує вантаж, а так само - вартість його митного очищення та інших витрат згідно з Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів (КДМВ ООН, Женева 1956 pоку, умови доставки вантажу “по нормативу” - з розрахунком 500 км доба).

Згідно з пунктами 6.12. - 6.13. договору у разі пошкодження вантажу при його транспортуванні, пошкоджений вантаж надається вантажоодержувачу. Якщо вантаж був пошкоджений в момент транспортування, перевізник повинен відшкодувати всі завданні цим пошкодженням збитки та вартості вантажу протягом 10 календарних днів від дня направлення вимоги (претензії). Перевізник у будь-якому випадку позбавлений права вимагати повернення йому пошкодженого вантажу. Датою, від якої починає перебіг позовної давності чи строк пред`явлення претензії перевізнику, вважається дата отримання претензії експедитором від одержувач/замовника вантажу, з яким укладено договір експедитора.

Пунктом 6.14. договору домовлено, що при пошкодженні вантажу відшкодовується не сума, на яку зменшилося вартість товару згідно з рахунком - фактурою (invoice), а ринкова вартість самого товару, який пошкоджено. Пошкодженням в цьому випадку вважається навіть втрата товарного виду.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, 24.09.2024 о 09:00 год. на а/д Київ-Одеса, 455 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля перевізника (позивача) DAF FT XF АС6628НК/ НОМЕР_2 , який здійснював перевезення вказаного вантажу та був припаркований, внаслідок якої пошкоджений/знищений вантаж, який на той час перебував в автомобілі - сонячні панелі, що перевозилися відповідачем згідно з договором перевезення.

26.09.2024 вказаний вантаж було доставлено транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АС2875XG, який належить позивачу, на склад за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 8-Б, що підтверджується дефектним актом № 01 від 26.09.2024 та міжнародною товарно-транспортною накладною № 446294-2.

У постанові Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2024 вказано, що ОСОБА_1 24.09.2024 о 09:00 год. на а/д Київ-Одеса, 455 км, керуючи а/т DAF, д.н.з. НОМЕР_5 , із напівпричепом Benalu, д.н.з. НОМЕР_6 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з а/т DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Krone, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований. Після наїзду продовжив рух та скоїв наїзд на металево-бар`єрне огородження та фонарно-опорне освітлення на АЗС SOCAR. 

Савенка Р. А. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Унаслідок ДТП було частково пошкоджено та знищено вантаж, який перевозився позивачем згідно з транспортною заявкою на перевезення вантажу № 8542 від 16.09.2024 та міжнародною товарно-транспортною накладною № 446294-2.

25.09.2025 ТОВ “РВ ДАФ +” звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи – підприємця Тимощук Інни Іванівни про стягнення 206 741,70 грн збитків у зв`язку з пошкодженням товару внаслідок ДТП, який перевозився відповідно до договору та транспортної заявки № 8542 від 16.09.2024.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 у справі №918/891/25, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026, у задоволенні позову відмовлено. 

Указаним рішенням суду, зокрема установлено, що 26.09.2024 позивач доставив вантаж в місце розвантаження, що підтверджується підписаною вантажоотримувачем міжнародною товарно-транспортною накладною №446294-2, а невиконання зобов`язання щодо доставки неушкодженого вантажу у місце призначення відбулося виключно з підстави дорожньо-транспортної пригоди, тобто унаслідок обставини, яка не залежала від перевізника і перебувала поза межами його цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до пунктів 8.1., 8.2. договору у разі виникнення спорів сторони будуть прагнути до їх врегулювання шляхом проведення переговорів. Якщо врегулювання не буде досягнуто протягом 20 календарних днів з дати виникнення спору, то такий спір підлягає передачі на розгляд до господарського суду відповідно до чинного законодавства України. За умовами цього договору є обов`язковим претензійний порядок вирішення спорів. Сторона, яка отримала претензію, зобов`язана розглянути її і відповісти по суті не пізніше одного місяця з дня отримання претензії, якщо інший строк не встановлений у самій претензії. Відсутність відповіді на претензію не є підставою для заборони звернення до господарського суду відповідно до законодавства України.

07.04.2026 позивач на поштову адресу та 25.04.2026 на електронну адресу відповідача надіслав претензії, які останній залишив без відповіді та задоволення.

Станом на 12.05.2026 вказана заборгованість відповідачем не сплачена.

У зв`язку з відсутністю оплати з боку відповідача позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 101 743,90 грн (вартість перевезення), 6 883,27 грн інфляційних та 2 210,18 грн 3% річних за надані послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні.

Закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну із сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (пункт 9.4. договору).

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з перевезенням вантажу у міжнародному сполученні та його оплатою, та відповідальністю за його неналежне виконання, регулювання яких здійснюється Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, Законом України Про автомобільний транспорт та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону є міжнародні перевезення вантажів.

До будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін, застосовується Конвенція про договір міжнародного перевезення вантажів, яка підписана в м. Женеві 19.05.1956.

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України “Про міжнародні договори України” чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - Конвенція) закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, яка набрала чинності для України 17.05.2007.

Відповідно до статті 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

У статті 4 Конвенції встановлено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника (частина перша статті 5 Конвенції).

Вимоги до вантажної накладної встановлені у статті 6 Конвенції.

У силу вимог частини першої статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

За статтею 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини перша - третя статті 909 ЦК України).

Судом із фактичних обставин справи установлено, що договір про надання транспортно-експедиторських послуг підписано з боку позивача та відправлено на електронну адресу відповідача, транспортна заявка на перевезення вантажу підписана обома сторонами, отже, договір перевезення укладений в належній формі. 

Відповідно до частини першої статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Як установлено судом, позивачем виконане перевезення вантажу за маршрутом Гданськ (Польща) - Одеса (Україна), про що свідчить CMR 446294 - 2 з відміткою вантажоодержувача від 26.09.2024.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом із фактичних обставин справи встановлено: надання позивачем послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні автомобільним транспортом на підставі письмового договору - заявки, СМR, настання строків оплати, відсутність доказів оплати боргу з боку відповідача, відтак заборгованість за надані послуги в розмірі 101 473,90 грн (курс євро за даними НБУ станом на 26.09.2024 (дата отримання вантажу вантажоотримувачем, дата рахунку на оплату) становив 46,1958 грн/1 євро, всього 101 630,76 грн, станом на 07.04.2026 (дата виставлення претензії) – 50,321 грн/1 євро, всього 110 706,20 грн) є обґрунтованою, а позовна вимога в цій частині є такою, що підлягає до задоволення.

Окрім того, позивачем за прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг нараховано та заявлено до стягнення 6 883,27 грн інфляційних та 2 210,18 грн 3% річних.

За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Для нарахування 3% річних та інфляційних необхідно встановити момент виникнення прострочення, з яким пов`язується початок застосування відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Судом установлено, що обов`язок з оплати наданих послуг пов`язується з наданням перевізником експедитору погоджених документів, при цьому такі документи мали бути відправлені в строк не більше як 10 календарних днів після розвантаження, у випадку затримання документів строк оплати збільшується до 21 банківського дня. 

За матеріалами справи, єдиним доказом підтвердження направлення позивачем на адресу відповідача обумовлених документів є претензія, датована 06.04.2026, відправлена 07.04.2026, повернута відправнику у зв`язку із закінченням строку зберігання 24.04.2026, тобто строк оплати відтермінувався та мав становити 21 банківський день з дня отримання (повернення поштового відправлення) документів.

У свою чергу, як установлено судом, позивач здійснив нарахування 3% річних та інфляційних за період з 21.08.2025 до 12.05.2026 та з жовтня 2025 по квітень 2026 року відповідно, тобто до моменту виникнення права на відповідні нарахування (принаймні за доказами, долученими до матеріалів справи), відтак підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні. 

Стосовно посилання позивача на пункт 4.4. договору, то вказаний пункт не визначає момент виникнення обов`язку з оплати, а право на притримання остаточного розрахунку, який, як зазначалося, пов`язується із наданням експедитору документів, обумовлених у договорі (неможливо відтермінувати неіснуючий обов`язок). 

Щодо часткового пошкодження, втрати вантажу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то слід зазначити таке.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (постанова КГС ВС від 28.01.2020 у справі № 917/1335/18).

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19). Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).

Як установлено рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 у справі №918/891/25, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026, 26.09.2024 позивач доставив вантаж в місце розвантаження, що підтверджується підписаною вантажотримувачем міжнародною товарно -транспортною накладною №446294-2, а невиконання зобов`язання щодо доставки неушкодженого вантажу у місце призначення відбулося виключно з підстави дорожньо -транспортної пригоди, тобто унаслідок обставини, яка не залежала від перевізника і перебувала поза межами його цивільно-правової відповідальності.

Окремо суд зазначає, що вантаж був доставлений у місце призначення, сам факт пошкодження (втрати) вантажу не звільняє відповідача від проведення розрахунків за надання транспортно-експедиторських послуг.

Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статей 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а отже, про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн. При цьому, як установлено судом, позивачем позовну заяву з доданими документами подано в електронній формі.

За правилами частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач за подання позовної заяви, становить 3 328,00 грн, а з урахуванням понижуючого коефіцієнту 2 662,40 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 2 444,35 грн покладається на відповідача, решта – на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Фізичної особи - підприємця Тимощук Інни Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "РВ ДАФ+" про стягнення 110 525,65 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РВ ДАФ+" (33016, м. Рівне, вул. Богоявленська, буд. 26Б, офіс 1-Г, ідентифікаційний код 4487110) на користь Фізичної особи - підприємця Тимощук Інни Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) 101 473,90 грн основного боргу.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 2 210,18 грн 3% річних та 6 883,27 грн інфляційних відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РВ ДАФ+" (33016, м. Рівне, вул. Богоявленська, буд. 26Б, офіс 1-Г, ідентифікаційний код 4487110) на користь Фізичної особи - підприємця Тимощук Інни Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) 2 444,35 грн судового збору.

Позивач: Фізична особа - підприємець Тимощук Інна Іванівна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "РВ ДАФ+" (33016, м. Рівне, вул. Богоявленська, буд. 26Б, офіс 1-Г, ідентифікаційний код 4487110).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша, друга статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 16.06.2026.
Суддя О.Андрійчук