Дата документу  Справа № 336/8286/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/306/26	Головуючий у 1-й інстанції Коваленко П.Л.	
Єдиний унікальний №336/8286/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року      м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шелудько Оксани Олександрівни на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.139 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, 
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 16.08.2025 року о 20 год. 10 хв. вул.Миру, 37 у с-щі Комишуваха Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HYUNDAI» н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також 16.08.2025 о 20 годині 10 хвилин 16.08.2025 року о 20 год. 10 хв. вул.Миру, 37 у с-щі Комишуваха Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HYUNDAI» н.з. НОМЕР_1 , не розрахував безпечну швидкість руху та дорожню обстановку, внаслідок чого втратив керування та здійснив наїзд на перешкоду, а саме електроопору номер 8. В результаті ДТП електроопора та автомобіль отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, потерпілих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП.
ОСОБА_1 визнано винним за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Шелудько О.О. просила скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нове судове рішення, відповідно до якого накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення нижче від найнижчої встановленої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП межі у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на необхідність застосування за аналогією закону положень ст.69 КК. 
Вказує, що ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень визнає, щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується надалі не допускати порушення норм законодавства. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено. 
ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, тому відсутність у нього права керування транспортними засобами протягом одного року позбавить його можливості виконувати службові обов`язки.
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник Шелудько О.О. не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber»; захисника Шелудько О.О. повідомлено шляхом доставлення повістки в електронному вигляді до електронного кабінету в системі «Електронний суд», за допомогою якого нею було подано апеляційну скаргу. Клопотань про відкладення призначеного на 01.05.2026 року судового засідання до апеляційного суду не надходило. Таким чином, у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП неявка вищезазначених осіб до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень не оспорюється. Натомість апелянт не погоджується з видом накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами.
Надаючи правову оцінку заявленим доводам, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Суд першої інстанції врахував вказані положення КУпАП, зазначивши, що в рамках даного провадження ОСОБА_1 вчинено передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративні правопорушення. Тому з огляду на конкретні обставини їх вчинення, відповідні санкції вказаних статей КУпАП районний суд обґрунтовано наклав стягнення на ОСОБА_1 в межах передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП санкції.
Зокрема, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При цьому чинними нормами КУпАП не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції статті, або ненакладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної статті як обов`язкове.
Водночас апеляційний суд зауважує, що посилання апелянта на можливість застосування ст.69 КК за аналогією закону суперечить положенням ч.4 ст.3 КК, відповідно до якої законодавцем чітко передбачено, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Наведені апелянтом позитивні відомості, що характеризують особу ОСОБА_1 , який свою провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, є військовослужбовцем ЗСУ, також не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог.
Апеляційний суд зауважує, що вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Так, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Більш того, накладене на ОСОБА_1 передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення як за своїм видом, так і розміром, є безальтернативним, відповідно до санкції вказаної вище частини статті КУпАП.
Відтак, суд апеляційної інстанції не має правових підстав для пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення (в частині невизначення останньому такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами) з урахуванням підстав, на які посилається апелянт.
Вимоги апелянта про зупинення провадження у справі з підстав того, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу, також не можуть бути задоволені.
Положеннями ч.4 ст.277 КУпАП регламентовано можливість зупинення строків розгляду лише щодо справ про пов`язані з корупцією адміністративні правопорушення та у передбачених вказаною статтею випадках.
Натомість порядок зупинення судового розгляду та апеляційного перегляду справ про адміністративні правопорушення за ст.ст.124, 130 КУпАП чинними нормами КУпАП не передбачено.
Застосування у даному випадку за аналогією закону положень ст.335 КПК, якими регламентовано порядок зупинення судового провадження у разі якщо обвинувачений, зокрема, був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на що посилається захисник у клопотанні про зупинення розгляду справи, апеляційний суд вважає неприпустимим, враховуючи наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що норми КПК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального процесуального права застосуванню не підлягають.
Відтак, вимоги апелянта в цій частині є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.
Враховуючи викладені обставини, а також з огляду на положення ч.7 ст.294 КУпАП, наведені в апеляційній скарзі захисника доводи не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, для скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою. Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинені ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.ст.30, 33, 36 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Шелудько Оксани Олександрівни залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 листопада 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар