Справа № 127/35779/24
Провадження 2/127/5297/24 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С. 
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/35779/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, - 

в с т а н о в и в:

30.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини, припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
Внаслідок відмови від позову в частині вимог і закриття провадження у сраві, з 23.03.2026 року предметом позову є вимога про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. 
Позов мотивований тим, що у шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син – ОСОБА_3 .
Сімейне життя сторін не склалось і рішенням суду від 05.09.2017 року їх шлюб був розірваний. Позивач припинив будь-які відносини з ОСОБА_2 , а з сином бачився інколи, оскільки перебував за кордоном.
Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2020 року № 127/1526/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 
З квітня 2022 року по листопад 2023 року позивач проходив службу в лавах ЗСУ, був звільнений в запас за сімейними обставинами.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2023 року № 127/1950/23 змінено спосіб та розмір стягнення аліментів, присуджених на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2020 року № 127/1526/20, на частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набрання законної сили рішенням суду. Стягнення за судовим наказом від 31.01.2020 року припинено станом на день набрання законної сили цим судовим рішенням та повернуто судовий наказ до суду після завершення виконання і погашення заборгованості по аліментам.
Рішення суду № 127/1950/23 набуло чинності 09.05.2023 року, 12.05.2023 року був виписаний та виданий виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання.
18.05.2023 року було відкрито виконавче провадження № 71804893 про зміну способу та розміру стягнення з ОСОБА_1 аліментів.
У виконавчому провадженні проведений розрахунок, згідно якого за період з 09.05.2023 року до 31.08.2023 року заборгованість по аліментам становить 41 705,34 грн. 
Проте, даний борг виник не з вини позивача, а в зв`язку з перебуванням у лавах ЗСУ під час воєнного стану, отриманням поранення, що вплинуло на стан здоров`я і потребувало значного часу для відновлення, а також в зв`язку з важким матеріальним становищем. 
На підставі ч. 2 ст. 197 СК України ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 41 705, 09 грн., що виникла в період з 09.05.2023 року по 31.08.2023 року і стягується на підставі виданого Вінницьким міським судом Вінницької області виконавчим листом № 127/1950/23 про зміну способу та розміру стягнення аліментів.
26.11.2024 року від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого ОСОБА_2 заперечила щодо позовних вимог ОСОБА_1 і повідомила, що ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про оспорювання батьківства, а його припущення про те, що він не є батьком ОСОБА_3 виникли через безпідставні звинувачення його теперішньої дружини і після того, як він накопичив великий борг по аліментам. Разом з тим, ОСОБА_1 мав постійний достатній дохід, а з ІІ кварталу 2023 року його дохід значно збільшився, проте він ухилявся від сплати аліментів. Просила повністю відмовити в задоволенні позову (а.с. 44-46). 
Судом вчинені наступні процесуальні дії в цивільній справі № 127/35779/24.
Ухвалою суду від 11.11.2024 року було відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/35779/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог – відділ ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження відомостей про батька, звільнення від заборгованості по аліментам та припинення стягнення аліментів.
Ухвалою суду від 10.12.2024 року було призначено молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 
15.01.2025 року судом зареєстровано клопотання судового експерта Голубова В.В. про уточнення питання в ухвалі відповідно до Методики проведення молекулярно-генетичної експертизи.
Ухвалою суду від 16.01.2025 року провадження у даній справі поновлено, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні з викликом учасників справи.
Ухвалою від 03.03.2025 року клопотання судового експерта Голубова В.В. задоволено та уточнено питання, поставлене на вирішення перед експертами НДЕКЦ МВС України в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024 року.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024 року № 127/35779/24 спрямовано експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для подальшого виконання.
На час проведення експертизи провадження у справі зупинене.
29.05.2025 року судом зареєстровано повідомлення судового експерта від 20.05.2025 року № СЕ-19/102-25/6971-БД про неможливість проведення експертизи, повернуті матеріали цивільної справи.
30.05.2025 року провадження у справі поновлено.
05.06.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 04.09.2025 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовлено. 
Ухвалою суду від 04.09.2025 року було повторно направлено на виконання Вінницькому НДЕКЦ МВС України ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024 року про призначення молекулярно-генетичної експертизи та ухвалу від 03.03.2025 року про уточнення питань. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.
21.11.2025 року судом зареєстровано висновок судового експерта від 12.11.2025 року № СЕ-19/102-25/21522-БДу даній справі, повернуті матеріали цивільної справи.
Ухвалою від 24.11.2025 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою суду від 09.02.2026 року було прийнято відмову представника позивача від позову в частині вимог та закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі № 127/35779/24 за позовом ОСОБА_1 в частині виключення відомостей про позивача, як батька, з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2020 року № 127/1526/20 та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2023 року № 127/1950/23, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили; відкликання з Першого відділу ДВС у м. Вінниці судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2020 року № 127/1526/20 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 та виконавчого листа, виданого на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2023 року № 127/1950/23 про зміну способу та розміру присуджених аліментів. Прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 41 705, 34 грн., що виникла в період з 01.05.2023 року по 31.08.2023 року за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2023 року № 127/1950/23.
25.02.2026 року представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про уточнення позовних вимог і просив звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 41 705,34 грн., що виникла з 09.05.2023 року до 31.08.2023 року, за виконавчим листом № 127/1950/23 від 07.04.2023 року. 
23.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі. 
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Борусевич С.Й. вимоги ОСОБА_1 , які були уточнені 25.02.2026 року, підтримав, просив звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 41 705,34 грн., що виникла з 09.05.2023 року до 31.08.2023 року, за виконавчим листом № 127/1950/23 від 07.04.2023 року. Суду пояснив, що в період з травня по серпень 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу, отримував дохід, проте бухгалтерія військової частини відрахувань по аліментам не проводила з невідомих йому причин. Оскільки заборгованість виникла не з вини ОСОБА_1 , просив звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам за вказаний період.
Відповідач ОСОБА_6 жодного разу в підготовчі засідання і в судове засідання не з`являлась, причини неявок суду не повідомляла. 
Відповідно до ст. 223 ЦПК України і враховуючи те, що відповідач подала відзив на позов, суд вважав можливим розглянути справу у її відсутність. 
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. 
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 22.01.2008 року. Їх син – ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Батьківство позивача відносно сина ОСОБА_3 також підтверджено висновком експерта від 12.11.2025 року (а.с. 146-165). 
Рішенням суду від 05.09.2017 року шлюб сторін був розірваний. 
Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2020 року № 127/1526/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18). 
Судовий наказ пред`явлений до примусового виконання у відділ ДВС (виконавче провадження № 63416750).
ОСОБА_1 з 17.04.2022 року був призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 по мобілізації.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2023 року № 127/1950/23 змінено спосіб та розмір стягнення аліментів, присуджених на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2020 року № 127/1526/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття на частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набрання законної сили рішенням суду. Стягнення за судовим наказом від 31.01.2020 року припинено станом на день набрання законної сили цим судовим рішенням та повернуто судовий наказ до суду після завершення виконання і погашення заборгованості по аліментах (а.с. 21-22). 
Рішення суду № 127/1950/23 набуло чинності 09.05.2023 року, 12.05.2023 року був виписаний та виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання.
18.05.2023 року було відкрито виконавче провадження № 71804893 про зміну способу та розміру стягнення з ОСОБА_1 аліментів (а.с. 23). 
Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 71804893, борг за період з 09 травня 2023 року до квітня 2024 року становить 59 404,76 грн. (а.с. 225). 
Зокрема, заборгованість за травень 2023 року – 3 956,95 грн., борг за червень 2023 року – 12 159,06 грн., борг за липень 2023 року – 18 201,83 грн., борг за серпень 2023 року (з урахуванням сплачених 5 333,28 грн.) – 7 387,25 грн.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2023 року, солдат ОСОБА_1 , звільнений в запас за п.п. «г» (через сімейні обставини у зв`язку з наявністю батька інваліда ІІ групи) п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважається таким, що справи та посаду 24.11.2023 року здав, виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення тощо (а.с. 29). 
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (відповідь на запит в електронному вигляді від 29.10.2024 року), ОСОБА_1 від військової частини НОМЕР_2 отримав виплати як військовослужбовець, зокрема, за травень 2023 року – 21 657, 98 грн., за червень 2023 року – 49 376, 87 грн., за липень 2023 року – 73 916, 04 грн., за серпень 2023 року – 51 657, 98 грн. (а.с. 33). 
Довідкою, що видана військовою частиною НОМЕР_2 від 05.11.2024 року підтверджено, що військовослужбовець ОСОБА_1 отримав грошове забезпечення, зокрема, за травень 2023 року – 21 657, 98 грн., за червень 2023 року – 49 376, 87 грн., за липень 2023 року – 73 916, 04 грн., за серпень 2023 року – 51 657, 98 грн. За серпень 2023 року за виконавчим листом утримано 5 333, 28 грн. (а.с. 108). 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 05.12.2024 року було скасоване рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с. 106). Апеляційною інстанцією встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів за період з 17.04.2022 року до 31.04.2023 року виникла не з вини відповідача, тому і пеня (неустойка) за цей період не нараховується. 
Згідно ст. 15 ЦК України, гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження.
Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.
За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.
Свідоцтвом про народження і висновком експерта від 12.11.2025 року підтверджено, що ОСОБА_1 є батьком (біологічним) сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до вимог статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Звертаючись до суду із позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла з 09 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року позивач посилався на те, що він не ухилявся від сплати аліментів, отримував грошове забезпечення як військовослужбовець, однак, з невідомих причин бухгалтерія військової частини не відраховувала аліменти з його доходу в травні, червні, липні 2023 року. В серпні 2023 року аліменти відраховані частково. Оскільки його вини у виникненні заборгованості в сумі 41 705,34 грн. за вказаний період немає, просив звільнити його від вказаної заборгованості. 
Відповідно до вимог частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання свого сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 09 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року включно в розмірі 41 705,34 грн. 
Проте обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, не є істотними обставинами в розумінні ст. 197 СК України. 
Посилання позивача на важке матеріальне становище, отримання поранення, погіршення стану здоров`я жодним належним і допустимим доказом не доведено. 
Навпаки, судом встановлено, що за період з 09 травня 2023 року до 31 серпня 2023 року позивач отримав сукупний дохід в сумі 193 658,76 грн. (а.с. 225), проте не виконав свій обов`язок і не проконтролював правильність і своєчасність відрахування аліментів на утримання дитини. 
Посилання на відсутність його вини у тому, що аліменти не були відраховані бухгалтерією військової частини з 09.05.2023 по 31.08.2023 року, на бездіяльність відповідального працівника військової частини за відрахування аліментів, не є підставою для звільнення від сплати боргу. 
Також не є обставиною, що звільняє боржника від сплати аліментів, проходження військової служби під час воєнного стану, тому твердження представника позивача в цій частині суд вважає безпідставним. 
Враховуючи наведені обставини і норми закону, правову природу аліментів, їх цільовий характер, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 09.05.2023 року по 31.08.2023 року слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 197 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
Судові витрати залишити за позивачем. 
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 
- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 
- Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 21009 м. Вінниця, вул. Замостянська, 26а, ЄДРПОУ 25497415

Повне судове рішення складене 05 травня 2026 року.

Суддя: