ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1759/26
04 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до Відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку 63 років. 
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. 
18.12.2025 року позивачку повідомлено листом про те, що рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №192150007347 від 16.12.2025 їй відмовлено у призначенні пенсії.
Позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 26.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 31.03.2026. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.
До страхового стажу Позивача, згідно наданих документів до заяви про призначення пенсії за віком від 09.12.2025 не зараховано періоди:
- отримання допомоги по безробіттю з 19.04.1997 по 19.10.1997, згідно з довідкою від 17.05.2012 № РЦ-519/01-12/04, оскільки відсутня інформація про початок за припинення виплати допомоги на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень тощо);
- роботи протягом червня 1997 року — січня 2000 року, в селянській спілці «Червона калина», згідно з архівними довідками від 10.11.2025 № 1401/01-20 щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) та від 10.11.2025 № 1402/01-20 про заробітну плату, оскільки зазначено ім`я « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці « ОСОБА_2 », та не зазначено по батькові особи. До страхового стажу вищезазначений період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.06.1978:
- з 10.05.1999 по 19.06.2000, оскільки не можливо визначити місяць та рік в даті наказу в підставах внесення запису про звільнення;
- з 21.08.2002 по 09.09.2002, оскільки запис про виправлення дати наказу в підставах внесення запису про прийняття не засвідчено печаткою господарства, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58. До страхового стажу вищезазначений період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- період роботи протягом липня — грудня 1995 року, в АКГ «Прапор України», згідно з архівною довідкою від 10.11.2025 № 1399/01-20, зараховано до страхового стажу за фактичною тривалістю, оскільки відсутня інформація про прийняття та звільнення на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень тощо). 
За наданими до заяви від 09.12.2025 про призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж Позивача становить 13 років 09 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058.
Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу Позивача спірних періодів роботи. 
Відтак, рішення від 16.12.2025 № 192150007347 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
У відповіді на відзив позивачем викладені доводи, які за своєю суттю аналогічні мотивам, викладеним у позовній заяві.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Справа розглянута з урахування періоду перебування головуючої судді у основній щорічній плановій відпустці.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.12.2025 року звернулася до Відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку 63 років. 
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. 
18.12.2025 року позивачку повідомлено листом про те, що рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №192150007347 від 16.12.2025 їй відмовлено у призначенні пенсії. 
Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить від 22 до 32 років. 
Страховий стаж особи — 13 років 09 місяців 18 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: отримання допомоги по безробіттю з 19.04.1997 по 19.10.1997, згідно з довідкою від 17.05.2012 № РЦ-519/01-12/04, оскільки відсутня інформація про початок за припинення виплати допомоги на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень тощо); роботи протягом червня 1997 року — січня 2000 року, в селянській спілці «Червона калина», згідно з архівними довідками від 10.11.2025 № 1401/01-20 щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) та від 10.11.2025 № 1402/01-20 про заробітну плату, оскільки зазначено ім`я « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці « ОСОБА_2 », та не зазначено по батькові особи. До страхового стажу вищезазначений період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.06.1978: з 10.05.1999 по 19.06.2000, оскільки не можливо визначити місяць та рік в даті наказу в підставах внесення запису про звільнення; з 21.08.2002 по 09.09.2002, оскільки запис про виправлення дати наказу в підставах внесення запису про прийняття не засвідчено печаткою господарства, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58. До страхового стажу вищезазначений період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи протягом липня — грудня 1995 року, в АКТ «Прапор України», згідно з архівною довідкою від 10.11.2025 № 1399/01-20, зараховано до страхового стажу за фактичною тривалістю, оскільки відсутня інформація про прийняття та звільнення на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень тощо). 
Не погодившись із протиправним рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якого страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24). 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частини четверта статті 24 Закону №1058-IV). 
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Частиною 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно з ч.2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.
Враховуючи ту обставину, що відповідач зарахував позивачці страховий стаж 13 років 09 місяців 18 днів, для призначення пенсії за віком після 65 років їй не вистачає мінімально років 1 рік 3 місяці стажу. 
У разі зарахування відповідачем спірного періоду, позивачка матиме право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років. 
Щодо періоду отримання допомоги по безробіттю з 19.04.1997 по 19.10.1997 (6 місяців), то суд вважає, що відповідач безпідставно не врахував їй до стажу період отримання допомоги по безробіттю. 
Відповідно до ст.56 Закону України « Про пенсійне забезпечення», в редакції яка була чинною на час отримання позивачкою допомоги по безробіттю, до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.03.2026 3 в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Вказана інформація підтверджується довідкою від 17.05.2012 № РЦ-519/01 12/04. 
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3). 
Відповідач надто формально підійшов до питання зарахування страхового стажу та не врахував, що основною умовою для зарахування трудового стажу є належне підтвердження стажу роботи записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637. 
Відтак, відповідач безпідставно не зарахував вказані періоди до періоду страхового стажу. 
Щодо періоду роботи протягом червня 1997 року — січня 2000 року (2 роки 6 місяців), то суд зазначає наступне.
Із вказаного періоду відповідач зарахував позивачці період з 01.01.1999 по 31.01.1999, з 01.06.1999 по 30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, з 01.11.1999 по 31.12.1999. 
У вказаний період позивачка працювала в селянській спілці «Червона калина», що підтверджується архівними довідками від 10.11.2025 № 1401/01-20 щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) та від 10.11.2025 № 1402/01-20 про заробітну плату. 
Щодо зазначеного у довідках імені «Стефа» варто сказати, що ім`я ОСОБА_2 та Стефанія - це два фонетичні варіанти одного імені. Розбіжності у написанні імені " Стефа» та "Стефанія ", через співзвучність не можуть слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії. Відповідач надто формально підійшов до питання зарахування страхового стажу та не врахував, що основною умовою для зарахування трудового стажу є належне підтвердження трудових правовідносин записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637. Відтак, відповідач безпідставно не зарахував вказані періоди до періоду страхового стажу. 
Щодо періоду роботи протягом 10.05.1999 по 19.06.2000 (1 рік 1 місяць) та 21.08.2002 по 09.09.2002 (19 днів), то згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.06.1978, позивачка в період з 10.05.1999 по 19.06.2000, працювала в селянській спілці (запис №14,15 ст.8,9 трудової книжки). 
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 05.06.1978, позивачка в період з 21.08.2002 по 09.09.2002, працювала на сезонній роботі (запис №1819 ст.10,11,12,13 трудової книжки). До страхового стажу вищезазначений період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань. 
Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався та не подав достатньо запитів до установ, для того щоб підтвердити стаж роботи Позивача у разі виникнення сумніву. 
Щодо періоду роботи протягом липня — грудня 1995 (6 місяців), то у зазначений період позивачка працювала в АКТ «Прапор України» с.Хотимир Тлумацького району Івано-Франківської області. Вказана обставина підтверджується архівною довідкою від 10.11.2025 № 1399/01-20.
Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, трудова книжка. 
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №63 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Суд звертає увагу, що з 01.01.2004 набрали чинності положення Закону №1058-ІV і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки запису його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем більше того, недоліки її заповнення, в тому числі виправлення записів із порушенням порядку внесення, не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період. 
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. 
Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.201по справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 26.06.2019 у справі №607/4243/17 відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних що зазначені у його трудовій книжці.
Згідно з позицією Верховного Суду наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу особи при обрахунку пенсії відповідних періодів її роботи (Постанови Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а , від 04 серпня 2018 року у справі № 482/434/17 , від 17 липня 2019 № 144/669/17 , від 01 листопада 2018 року № 199/1852/15-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17). 
На думку суду, незалежно від сплати страхових внесків страхувальником роботодавцем період по 01.01.2004 підлягає зарахуванню до страхового стажу та має враховуватися при обчисленні страхового стажу для призначення пенсії за віком, незалежно від повноти відомостей Реєстру щодо сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1331.20 грн. згідно квитанції від 24.03.2026.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №192150007347 від 16.12.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 19.04.1997 по 19.10.1997; період роботи протягом червня 1997 року — січня 2000 року, за виключенням зарахованого страхового стажу; період роботи з 10.05.1999 по 19.06.2000; період роботи з 21.08.2002 по 09.09.2002, за виключенням зарахованого страхового стажу; період роботи протягом липня — грудня 1995 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області сплачений судовий збір в розмірі 1331 грн (одна тисяча триста тридцять одна) 20 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 04 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,54008 код ЄДРПОУ/РНОКПП 13844159). 
Головуючий суддя Подлісна І.М.