ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 р. 	Справа № 480/536/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Прилипчук О.А.) від 23.02.2026 по справі № 480/536/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація"
до Сумської митниці
про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Сумифітофармація", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 23.10.2024 UА805020/2024/000015/2, заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю “Сумифітофармація” згідно митної декларації № UA805020008691U6 від 21.10.2024;
визнати протиправними та скасувати картку відмови UА805020/2024/000289 від 23.10.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 по справі № 480/536/25 позовні вимоги задоволено.
Скасовано картку відмови Сумської митниці від 23.10.2024 № UА805020/2024/000289.
Скасовано рішення Сумської митниці від 23.10.2024 №UА805020/2024/000015/2 про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" (вул. Заливна, 11, поверх 1, м. Суми, код ЄДРПОУ 31397624) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, код ЄДРПОУ 44017631) судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі –АСМО) згенеровано наступний профіль ризику: код 105-2 «Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв» з коментарем: «Необхідно перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. Сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях». Вказує, що контрактом PL/UA/20/09/24 від 20.09.2024 п. 8 передбачено надання експортером митної декларації країни відправлення, однак до митного органу зазначеного документу надано не було. Зазначає, що в п.п.2.1 п.2 Контракту зазначено, ціни та кількість товару визначається окремо для кожної партії , що відвантажується і вказуються у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Товар, поданий до митного оформлення постачався за Специфікацією №1 від 20.09.2024, в пункті 1 якої зазначено: продавець продає, а Покупець купує товар у наступному асортименті: Ромашки квітки сухі, осип. Кількість 25491,00 кг за ціною 1,20 Євро за кг на загальну вартість 30589,20 Євро та Імбир сухий. Кількість 1578, 40 кг за ціною 1,80 Євро за кг на загальну вартість 2841, 12 Євро. Фактично за інвойсом № 5101003768 від 14.10.2024, який супроводжував товар, надійшла партія 13485 кг. ромашки квітки сухі, осип, посилання в наданому інвойсі на Специфікацію № 1 відсутнє. Також вказує, що різняться умови здійснення платежів, які зазначені в Специфікації №1 від 20.09.2024 (оплата протягом 30 днів від дати митного оформлення товару) та інвойсі № 5101003768 від 14.10.2024 (оплата 30 днів після дати інвойса). Посилається на те, що разом з товаром надійшов фіто санітарний сертифікат від 14.10.2024 № EU/PL/0996946, який описує товар як «квіти ромашки сушені» інвойс від 14.10.2024 № 5101003768 описує товар як «квіти ромашки сухі, осип», отже товари з різним описом можуть мати різні характеристики та відповідно різну ціну.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення..
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2024 ТОВ “Сумифітофармація” укладено Martin Bauer Polska Sp. z o.o. (Польща) контракт № PL/UA/20/09/24 (а.с. 23-27).
Предметом договору є зобов`язання продавця продати, а покупця купити товар в асортименті та на умовах, затверджених відповідно до специфікацій, підписаний продавцем і покупцем та є невід`ємними частинами цього контракту.
Крім того, ТОВ “Сумифітофармація” укладено із Martin Bauer Polska Sp. z o.o. (Польща) Специфікацію № 1 до контракту № PL/UA/20/09/24, згідно п. 1 якої продавець продає, а покупець купує товар у наступному асортименті:
а) Ромашки квітки сухі, осип (Chamomile pure pollen/Matricaria chamomile flores). Кількість - 25491,00 кг за ціною1,20 Євро за кг на загальну вартість 30589,20 Євро;
б) Імбир сухий (Zingiber officinale). Кількість - 1578,40 кг за ціною 1,80 Євро за кг на загальну вартість 2841,12 Євро.
Відповідно до п. 2 Специфікації № 1 до контракту № PL/UA/20/09/24 відправник вантажу - Martin Bauer Polska Sp. z o.o., Польща, вантажоотримувач - ТОВ "Сумифітофармація", Суми, Україна. Дата відвантаження товару: до 15 жовтня 2024 року.
Згідно із п. 3 Специфікації № 1 до контракту № PL/UA/20/09/24 оплата - протягом 30 днів від дати митного оформлення товара (а.с. 28). 
Відповідно до договору експедирування вантажів від 15.05.2023 № 15/05/23, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 предметом договору є доставка вантажу автомобільним транспортом територією України та іноземних держав (а.с. 12-13).
Також, судом встановлено, що 11.10.2024 ТОВ “Сумифітофармація” укладено із ФОП ОСОБА_2 заявку-договір на міжнародне перевезення № 11/10/1 (а.с. 20).
21 жовтня 2024 року ТОВ “Сумифітофармація” здійснило митне оформлення в режимі імпорту товару: Частини рослин, сушені, не розфасовані для роздрібного продажу: Ромашки квітки сухі, осип, які складаються з 3-х (трьох) партій ідентичного товару розфасованого в паперові мішки загальною кількістю 1008 шт., загальною вагою нетто 13485 кг, по ціні 1,20 євро/кг на загальну суму 16182,00 євро (далі - €) (або 723775,55 грн. по курсу 44,7272 грн./€). 
Для митного оформлення представником декларанта (позивача) подано декларацію № 24UA805020008691U6 (а.с. 40-41), разом з якою для підтвердження заявленої митної вартості товару надано наступні документи: Сертифікати якості від 07.10.2024 № 890000254766/1, 890000254765/1, 890000254767/1 (а.с. 14-19); Пакувальний лист від 14.10.2024 (а.с. 35); Рахунок-фактура (інвойс) від 14.10.2024 (а.с. 33-34); CMR Міжнародна товарно-транспортна накладна від 14.10.2024 (а.с. 29-30); Фітосанітарний сертифікат від 14.10.2024 (а.с. 31-32); Декларація про походження товару - рахунок-фактура (інвойс) від 14.10.2024 (а.с. 33-34); Рахунок за транспортні послуги від 17.10.2024 (а.с. 38); Специфікація 1 від 20.09.2024 (а.с. 28); Контракт від 20.09.2024 (а.с. 23-27); Висновок фітосанітарної служби (з Єдиного вікна) 21.10.2024 (а.с. 39); Інші некласифіковані документи (Заявка - договір на міжнародне перевезення вантажу) (а.с. 20).
22.10.2024 інспектором митного органу надіслано запит ТОВ “Сумифітофармація” про надання документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод визначення, а саме було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі основні та додаткові документи: 1) митну декларацію країни відправлення; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 3) документи, що містять відомості про вартість транспортування, а саме, договір між експедитором ФОП ОСОБА_2 та перевізником ОСОБА_3 ; 4) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (а.с. 42).
На запит митниці листом від 23.10.2024 № 465 (а.с. 43) декларантом надано наступні документи: договір експедирування вантажів від 15.05.2023 № 15/05/23 між експедитором ФОП ОСОБА_2 та перевізником ОСОБА_3 (а.с. 12-13); митну декларацію країни відправлення від 14.10.2024 № 24PL394010E0972872 (а.с. 21-22); прайс-лист від 01.08.2024 б/н (а.с. 36-37).
23.10.2024 інспектором митного органу надіслано запит ТОВ “Сумифітофармація” із пропозицією збільшити митну вартість до 2,01 Євро/кг. (а.с. 44).
23.10.2024 ТОВ “Сумифітофармація” листом № 467 надало відповідь Сумській митниці, згідно змісту якого позивач не погодився із наданою ціною та просив провести митні формальності відповідно до Митного кодексу у визначені терміни (а.с. 45).
23.10.2024 Сумською митницею складено картку відмови UA805020/2024/000289 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.10.2024 UA805020/2024/000015/2 (а.с. 46, 48).
23.10.2024 Сумською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів замість вартості задекларованого товару по ціні 1,20 €/кг на загальну суму 16182,00 € (а з транспортними витратами 1,25 €/кг на загальну суму 16947,04 €) визначено іншу митну вартість: по ціні 1,95 €/кг на загальну суму 26353,41 €/кг (з транспортними витратами Позивача - 2,01 €/кг на загальну суму 27104,85 €). (а.с.46). При цьому відповідачем було застосовано 3-й резервний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до митного органу документально підтверджені дані про ціну договору.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; митний відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний органу має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Крім того, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.
При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем (його декларантом) разом з митною декларацією (а також з урахуванням документів, що були надані додатково) надані копії таких документів: Сертифікати якості від 07.10.2024 № 890000254766/1, 890000254765/1, 890000254767/1 (а.с. 14-19); Пакувальний лист від 14.10.2024 (а.с. 35); Рахунок-фактура (інвойс) від 14.10.2024 (а.с. 33-34); CMR Міжнародна товарно-транспортна накладна від 14.10.2024 (а.с. 29-30); Фітосанітарний сертифікат від 14.10.2024 (а.с. 31-32); Декларація про походження товару - рахунок-фактура (інвойс) від 14.10.2024 (а.с. 33-34); Рахунок за транспортні послуги від 17.10.2024 (а.с. 38); Специфікація 1 від 20.09.2024 (а.с. 28); Контракт від 20.09.2024 (а.с. 23-27); Висновок фітосанітарної служби (з Єдиного вікна) 21.10.2024 (а.с. 39); Інші некласифіковані документи (Заявка - договір на міжнародне перевезення вантажу) (а.с. 20).
Додатково декларантом надані такі документи: договір експедирування вантажів від 15.05.2023 № 15/05/23 між експедитором ФОП ОСОБА_2 та перевізником ОСОБА_3 (а.с. 12-13); митну декларацію країни відправлення від 14.10.2024 № 24PL394010E0972872 (а.с. 21-22); прайс-лист від 01.08.2024 б/н (а.с. 36-37).
Надаючи оцінку обставинам, які слугували підставою для прийняття цього рішення, суд зазначає наступне.
Так, щодо доводів апелянта про те, що контрактом PL/UA/20/09/24 від 20.09.2024 п.8 передбачено надання експортером митної декларації країни відправлення, однак до митного органу зазначеного документу надано не було, колегія суддів зазначає, що листом від 23.10.2024 № 465 (а.с. 43) декларантом надано, зокрема, митну декларацію країни відправлення від 14.10.2024 № 24PL394010E0972872 (а.с. 21-22). а тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними.
Щодо доводів митного органу про те, що товар, поданий до митного оформлення постачався за Специфікацією № 1 від 20.09.2024, в пункті 1 якої зазначено: продавець продає, а Покупець купує товар у наступному асортименті: Ромашки квітки сухі, осип. Кількість 25491,00 кг за ціною 1,20 Євро за кг на загальну вартість 30589,20 Євро та Імбир сухий. Кількість 1578, 40 кг за ціною 1,80 Євро за кг на загальну вартість 2841, 12 Євро, а фактично за інвойсом № 5101003768 від 14.10.2024, який супроводжував товар, надійшла партія 13485 кг. ромашки квітки сухі, осип, посилання в наданому інвойсі на Специфікацію № 1 відсутнє, колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що контрактом PL/UA/20/09/24 від 20.09.2024 п.2 п.п. 2.1. передбачено, що ціни та кількість товару визначається окремо для кожної партії, що відвантажується і вказуються у Специфікаціях.
Товар, який задекларовано за митною декларацією від 21.10.2024 № 24UA805020008691U6 постачався за Специфікацією № 1 від 20.09.2024, яка обговорює партію товарів в кількості 25491,00 кг ромашки квітки сухі, осип та 1578,40 імбиру сухого. 
В свою чергу, фактично за інвойсом № 5101003768 від 14.10.2024, який супроводжував товар, надійшла партія 13485 кг ромашки квітки сухі осип та дійсно, посилання в наданому інвойсі на Специфікацію немає.
Разом з тим, суд зазначає, що в рахунку (інвойсі) є посилання на контракт від 20.09.2024, додатком до якого є Специфікація № 1 від 20.09.2024 та відсутні жодні розбіжності щодо ціни товару у Специфікації № 1, у рахунку та у специфікації до цього рахунку (Пакувальному листі).
Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, до інвойсу № 5101003768 від 14.10.2024 додається Специфікація від 14.10.2024, у якій визначена окремо ціна, кількість товару для першої його частини на НОМЕР_1 кг, що повністю відповідає пп. 2.1. п. 2 Контракту та 21.10.2024 відбулась поставка частини законтрактованого товару (перша частина). Тобто законтрактовано було 25491,00 кг ромашки квітки сухі, осип та 1578,40 імбиру сухого, а перша частина містила НОМЕР_1 кг ромашки квітки сухі, осип.
Колегія суддів зазначає, що постачання товару партіями (частинами) не заборонено жодним чинним нормативно-правовим актом та не позбавляє позивача права визначити вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту).
У п. 3 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Надані позивачем рахунок-фактура (інвойс) та Специфікація від 14.10.2024 до цього рахунку достовірно відображають кількість, ціну, суму вартості партії (частини) товару та містять відомості про господарську операцію.
Щодо доводів відповідача про те, що до митного органу не було надано Специфікацію до Рахунку, колегія суддів зазначає, що разом з митною декларацією на підтвердження заявленої митної вартості товару надано Специфікацію до Рахунку № 5101003768 від 14.10.2024, яка значиться під назвою "m0271 - Пакувальний лист від 14.10.2024".
При цьому, як вказує позивач, окремого (іншого) Пакувального листа, або Специфікації до Рахунку - не існує, а наданий пакувальний лист - це і є Специфікація до Рахунку.
Щодо доводів митного органу про те, що різняться умови здійснення платежів, які зазначені в Специфікації №1 від 20.09.2024 (оплата протягом 30 днів від дати митного оформлення товара) та інвойсі № 5101003768 від 14.10.2024 (оплата 30 днів після дати інвойса), колегія суддів зазначає, що відповідач жодним чином не обґрунтовує, як ця обставина впливає на правильність визначення митної вартості товару.
Що стосується доводів про те, що разом з товаром надійшов фіто санітарний сертифікат від14.10.2024 №EU/PL/0996946, який описує товар як «квіти ромашки сушені» інвойс від 14.10.2024 № 5101003768 описує товар як «квіти ромашки сухі, осип», а отже товари з різним описом можуть мати різні характеристики та відповідно різну ціну, колегія суддів зазначає таке.
Так, офіційна назва "Ромашки квітки" міститься на стор. 447 4-го доповнення 2-го видання 3-го тому до Державної фармакопеї України (ДФУ 2.0), підготовленого Державним підприємством “Український науковий Фармакопейний центр якості лікарських засобів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.05.2020 № 1239 (а.с. 56-59).
Згідно п. 1 Специфікації № 1 від 20.09.2024 до Контракту - Продавець продає, а Покупець купує товар у наступному асортименті: Ромашки квітки сухі, осип (Chamomile pure pollen/Matricaria chamomile flores) (в перекладі Чистий пилок ромашки або Матрикарія ромашка квіткова.
Така ж сама назва "Chamomile pure pollen", що перекладається як "Ромашки квітки сухі, осип", або "Чистий пилок ромашки", вказана у Декларації від 21.10.2024 № 24UA805020008691U6; Інвойсі від 14.10.2024 № 5101003768; Сертифікатах якості від 07.10.2024 № 890000254766/1, 890000254765/1, 890000254767/1; Специфікації до рахунку (Пакувальному листі) № 51010003768 від 14.10.2024.
Отже, до офіційної назви продукту "ромашки квітки" додано слово "сухі", і уточнено (деталізовано) її частину як "осип".
Фітосанітарний сертифікат від 14.10.2024 № EU/PL/0996946, польською та англійською мовами виданий Організацією по захисту рослин Польщі, описує товар як Dried common chamomile flower, що переводиться як "Сухі квіти ромашки", або "Висушені квітки ромашки звичайної".
У Митній декларації країни відправлення (Експортній декларації), яка сформована Декларантом (а не Експортером) - PU Agenda Celna EWA, Obozowa 66. 62-800. Kalisz, Польща, значиться назва польською мовою "Kwiaty rumianku, suszone", що перекладається як "Квіти ромашки, сушені".
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в усіх товаросупровідних документах йдеться про один і той же товар, що має один і той же опис (характеристику), викладений в деяких документах дещо різними формулюваннями, але назва якого повністю ідентифікує товар як "Ромашки квітки сухі, осип".
Що стосується посилання відповідача на таку підставу для коригування показників митної вартості товару, як аналіз цінової інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
З змістом рішення про коригування митної вартості товару судом встановлено, що в ньому міститься посилання на те, що митницею здійснено порівняння митної вартості товару «Ромашки квітки сухі, осип» з вартістю подібних товарів походженням з EU (Польського виробника, МД від 09.08.2024 №24UA20602001147308), митне оформлення яких вже здійснено і інформація про які ретельно перевірялася та яка значно вища за митну вартість товарів заявлену декларантом за митною декларацією від 22.10.2024. За розрахунком, митна вартість товару «Ромашки квітки сухі осип» складає кількість товару 13485 кг: фактурна вартість подібного (аналогічного) товару «ромашка подрібнена»» за митною декларацією від 09.08.2024 №24UA2060200114708 становить 2,12 долл. США/кг; транспортні витрати згідно рахунку від 17.10.2024 № 18/0305 складають: 34218,09 грн. Офіційний курс долл. США щодо гривні на дату 21.10.2024 складає 41,2308, Евро 44,7272 грн. Відповідний розрахунок митної вартості товару: 13485 кг х 2,12 = 28588,20 долл. США 128588,20 долл. США x 41,2308 = 1178714,36 грн (фактурна вартість товару) 1178714,36 грн + 34218,09 грн = 1212932,47 грн (митна вартість товару) 1212932,47 грн / 13485 кг = 89,95 грн/кг 89,95 грн / 44,7272 евро = 2.01 Євро/кг.
Колегія суддів зазначає, що посилання митного органу, як на підставу для коригування ціни товару ТОВ "Сумифітофармація" згідно митної декларації від 09.08.2024 № 24UA20602001147U8 є безпідставним, оскільки за вказаною декларацією було здійснено митне оформлення товару "Ромашка FIX подрібнена". Тобто не тільки назви товарів, а і їх характеристики є різними. Ромашку FIX подрібнену відповідно обробляли, що може впливати на вартість товару, а тому вказані товари не є аналогічними і не можна порівнювати їх вартості.
Крім того, митний орган, роблячи посилання у рішенні на іншу декларацію, не надає інформації про кількість товару, умови постачання, місце відвантаження, наявність чи відсутність страхування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Проте, митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.10.2024 р. у справі № 804/1779/16.
Надані позивачем до митного оформлення документи містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару, є достатніми.
При цьому, у рішенні про коригування відповідач не вказав конкретні обґрунтовані обставини, які викликали у митного органу відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, Рішення про коригування не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 55 МК України.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Враховуючи, що до митної вартості товару підлягають включенню витрати, понесені декларантом, а не іншими суб`єктами господарювання, вимога митного органу про надання додаткових відомостей у даному випадку є безпідставною.
На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття спірних рішень про відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Тобто, позивачем було надано всі можливі (та наявні у нього) документи, які в повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товару.
Доводи відповідача щодо непідтвердження декларантом документально відомостей, зазначених в митній декларації, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.
В свою чергу, колегією суддів встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ціна, вказана платником в митній декларації, об`єктивно підтверджується контрактом і наданим повним пакетом документів, передбачених статтею 53 Митного Кодексу України та підлягає обчисленню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Що стосується висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних про визнання протиправною та скасування картки відмови, колегія суддів зазначає, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17).
На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення цих позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 по справі № 480/536/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло