Справа № 466/5291/24 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3932/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: І.І. Попенко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на грошові кошти,-
в с т а н о в и в: 
14.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила провести поділ спільного майна подружжя, за яким передати їй в одноосібну приватну власність з припиненням права спільної сумісної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 площею 21,6 кв.м, а також - 25 тис. доларів США готівкою як 1/2 частину грошових коштів в загальній сумі 50 тис. доларів США готівкою, які були передані на зберігання до відділення банку «Південний» на АДРЕСА_2 , а на даний час зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 12024141370000319, досудове розслідування у якому здійснює СВ ЛРУП № 2 ГУНП України у Л/о; ОСОБА_2 передати в одноосібну приватну власність з припиненням права спільної сумісної власності автомобіль «BMW X5» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , цегляний гаражний бокс № НОМЕР_2 площею 36,8 кв.м, що знаходиться в АГК «Південний» за адресою АДРЕСА_3 , готівкові грошові кошти в сумі 25 тис. доларів США як 1/2 частину грошових коштів із суми 50 тис. доларів США готівкою, які були передані на зберігання до відділення банку «Південний» на АДРЕСА_2 , а на даний час зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 12024141370000319, досудове розслідування у якому здійснює СВ ЛРУП № 2 ГУНП України у Л/о.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.08.20225 року визнано мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 в частині поділуквартири АДРЕСА_1 площею 21.6 кв.м, цегляного гаражного боксу № НОМЕР_2 площею 36,8 кв.м, що знаходиться в АГК «Південний» за адресою АДРЕСА_3 та автомобіля «BMW X5» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , провадження у справі в частині позовних вимог щодо поділу зазначеного майна закрито. 
Позов в частині визнання грошових коштів, які містились у сейфі банку «Південний» спільним майном подружжя та проведення поділу зазначеного майна шляхом виділення 1/2 частки, а саме 25 тис. доларів США, ОСОБА_1 обгрунтовувала тим, що з 14.05.2011 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. В кінці 2023 року вони з чоловіком припинили подружі стосунки та ведення спільного господарства, однак офіційно розірвання шлюбу не оформили. Серед іншого спільного нажитого під час шлюбу майна у них були наявні готівкові грошові кошти в сумі 50 тис. дол. США, які були передані на зберігання до відділення банку «Південний» на вулиці Володимира Великого, 34 у м. Львові. Зазначені кошти було викрадено з приміщення цього банку 25.03.2024, однак злочинців було затримано на місці, а грошові кошти вилучено. На даний час спірні кошти зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 12024141370000319 за ч. 5 ст. 185 КК України, у межах якого постановою слідчого від 07.05.2024 її ( ОСОБА_1 ) визнано потерпілою, як співвласника викрадених грошових коштів в сумі 50 тис. дол. США. Враховуючи, що зазначені грошові кошти є спільним майном подружжя, вважала, що такі підлягають поділу в рівних частках між нею та чоловіком ОСОБА_2 . Просила позов задоволити.
19.10.2024   ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1  про визнання права власності на грошові кошти.
В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 покликалася на те, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . Тривалий час проживала в Італії, де працювала та відкладала кошти для придбання окремої квартири в Україні. Зібравши відповідну суму, яку зберігала в банку, а саме 20 000,00 євро в АТ «Кредобанк» та 14003,40 євро в АТ «Державний експортно-імпортний банк України», попросила сина ОСОБА_2 , давши відповідне доручення, зняти належні їй кошти та зберігати в себе для подальшого вирішення питання про придбання нерухомого майна. Реалізовуючи свої наміри з придбання житла в Україні, 16 травня 2023 року ОСОБА_3 уклала договір з ріелтором та уповноважила свого сина ОСОБА_2 представляти її інтереси під час пошуку і придбання квартири, що було оформлено відповідним договором. Крім того, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 вчиняти усі необхідні дії щодо представництва її інтересів у майнових питаннях відповідно до довіреності, виданої 24 квітня 2023 року та посвідченої приватним нотаріусом ЛМНО Петруняк І.В. У жовтні-листопаді 2023 року ріелтором було запропоновано до купівлі однокімнатну квартиру вартістю 35 700,00 доларів США. ОСОБА_3 попросила сина обміняти належні їй 33 950,00 євро по курсу на долари США, що становило на той час 37 300,00 доларів США. Однак, придбати цю квартиру не вдалося. Тому грошові кошти в сумі 37300,00 доларів США залишила на зберігання синові. У зв`язку з необхідністю виїзду ОСОБА_2 за кордон ними спільно було прийнято рішення щодо продовження зберігання цих коштів у банківському сейфі, який було орендовано ОСОБА_2 на власне ім`я, оскільки надані повноваження згідно довіреності не передбачали такого права. 20 грудня 2023 року ОСОБА_2 оформив договір оренди індивідуального банківського сейфу № 0093/1307-2023 у ПрАТ АБ «Південний» за адресою м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 34 та поклав грошові кошти в сумі 37300 доларів США, належні ОСОБА_3 у цей сейф. 20 березня 2024 року оренду банківського сейфу було продовжено до 19 квітня 2024 року Додатковим договором № 0093/1307-2023/0003 до договору оренди індивідуального банківського сейфу № 0093/1307-2023. Враховуючи наведене, просила визнати за нею право власності на грошові кошти в сумі 37 300 доларів США.
В обґрунтування зустрічного позову  ОСОБА_4 покликалася на те, що вона довірила ОСОБА_2 покласти в банківський сейф 10000 доларів США, про що 20 грудня 2023 року він написав відповідну розписку. Відповідно до довіреності до договору оренди індивідуального банківського сейфу № 0093/1307-2023, ОСОБА_2 надав їй доступ до банківського сейфу протягом усього строку дії договору та передав ключ від банківського сейфу з правом вилучення вмісту та/або розміщення цінностей на зберігання в сейфі, користування наданим ключем від сейфу, замовлення дублікату ключа, отримання застави за ключ від сейфу у разі повернення ключа, скасування автоматичної пролонгації (у разі передбачення договором), підписання додаткового договору про внесення змін у разі необхідності продовження/припинення дії договору, здійснення оплати за користування сейфом, у разі необхідності розпорядження вказаним в договорі рахунком, відкритим на її ім`я для списання необхідної суми коштів для сплати, одержання інформації щодо сейфу, подання від його імені заяви, з усіма правами та обов`язками, які передбачені договором, розписування на документах в межах наданих повноважень, здійснення всіх дій, пов`язаних з виконанням довіреності. Позивачці за первісним позовом ОСОБА_1 було відомо, що ОСОБА_2 зберігає її ( ОСОБА_4 ) гроші та гроші своєї матері у сейфі, тому вона не претендувала на ці кошти до того моменту, поки їх не знайшли після викрадення. ОСОБА_1 не мала доручення на користування сейфом, оскільки там знаходились чужі грошові кошти. Просила визнати за нею право власності на 10000 доларів США, які зберігались у банківському сейфі, відкритому на ім`я ОСОБА_2 . 
Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано грошові кошти в сумі 2700 (дві тисячі сімсот) доларів США, які зберігаються при кримінальному провадженні №12024141370000319 від 25.03.2024 року, спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Проведено поділ спільного майна подружжя, виділено ОСОБА_1 1350 (одну тисячу триста п`ятдесят) доларів США, ОСОБА_2 1 350 (одну тисячу триста п`ятдесят) доларів США. 
У задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на грошові кошти відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В апеляційній скарзі зазначила, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд необґрунтовано вважав належним доказом на підтвердження належності ОСОБА_3 37 300 доларів США виписку з банківських рахунків та платіжні документи на видачу готівки в іноземній валюті № 3087981 від 18.01.2022 року та № 784190 від 27.01.2022 року, а також оформлення нею нотаріально посвідченого доручення на ім?я ОСОБА_2 , яким вона уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси, у тому числі при відкритті рахунків у банках, оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна тощо. Суд не врахував, що сам факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 37 300 доларів США у січні 2022 року не може вважатися належним доказом передачі нею цих коштів своєму синові - ОСОБА_2 у грудні 2023 року, тобто майже через два роки після їх зняття. Крім того, не є належним доказом у справі розписка від 20.12.2023 року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_4 10000 доларів США, оскільки така спростовується матеріалами кримінального провадження № 12024141370000319, а саме заявою ОСОБА_2 від 27.03.2024 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні та протоколом його допиту від 27.03.2024, в ході якого ОСОБА_2 ствердив, що готівкові грошові кошти в сумі 50 тис. дол. США, передані ним на зберігання до відділення банку «Південний» на вулиці Володимира Великого, 34 у м. Львові, належали особисто йому та були накопичені ним «протягом усього життя». Також під час допиту ОСОБА_2 дослівно зазначив, що «ключ від сейфу ніколи не губив та нікому не передавав, завжди зберігав при собі». Крім того, у межах кримінального провадження постановою слідчого від 07.05.2024 року її ( ОСОБА_1 ) було визнано потерпілою у цьому провадженні, як співвласника викрадених грошових коштів в сумі 50 тис. дол. США. У подальшому, прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова у кримінальному провадженні № 12024141370000319 було прийнято рішення від 15.07.2024 року про повернення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 готівкових грошових коштів в сумі 50 тим. доларів США. При цьому, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 не зверталися з заявами про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні № 12024141370000319 та не оскаржували постанову прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова від 15.07.2024 року про повернення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 готівкових грошових коштів в сумі 50 тис. дол. США. Таким чином, висновок суду про належність ОСОБА_3 грошових кошів у сумі 37 300 доларів США та ОСОБА_4 грошових кошів у сумі 10000 доларів США, які 20.12.2023 року були передані ОСОБА_2 на зберігання до відділення банку «Південний», а 25.03.2024 викрадені та приєднані до матеріалів кримінального провадження № 12024141370000319 від 25.03.2024 року за ч. 5 ст. 185 КК України, є незаконним та необгрунтованим. 
Також судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні поданого нею на стадії підготовчого судового засідання клопотання про витребування у ПАТ «КредоБанк», ПАТ «УкрсоцБанк», ПАТ «УкрексімБанк» відомостей про те, чи відкривали або закривали у зазначених банківських установах депозитні рахунки у валюті чи гривнях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю зазначених відомостей, підстави вважати, що в оскаржуваному рішенні суд надав мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, відсутні. 
Прийнявши до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд не врахував, що така відповідно до вимог ст.ст. 43, 194 ЦПК України не була їй надіслана, внаслідок чого вона була позбавлена можливості завчасно ознайомитися з її мотивами та подати відзив, що свідчить про порушення судом вимог процесуального закону.
Просить рішення суду змінити, визначити, що поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якості спільного майна подружжя сторін підлягають також готівкові грошові кошти в сумі 50 тис. дол. США, які на даний час зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 12024141370000319 від 25.03.2024, провести поділ таких, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 25 тис. доларів США, а також змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на грошові кошти, зазначивши, що у задоволенні пред`явленого ними позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.
У засідання суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_5 скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту скарги. Просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в цій частині позов задоволити. В решті рішення суду залишити без змін.
Представники позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти скарги заперечили.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно положень ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно ч. ч. 1. 5. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно положень статті 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
 
Судом встановлено, що 20 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_2 на своє ім`я уклав договір оренди індивідуального банківського сейфу № 0093/1307-2023 з ПАТ АБ «Південний» за адресою: 79053, Львівська область, м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 34 терміном до 20 березня 2014 року.
У банківський сейф на зберігання ним було поміщено грошові кошти в сумі 50 000 доларів США.
Додатковим договором № 0093/1307-2023/0003 до договору оренди індивідуального банківського сейфу № 0093/1307-202 від 20 березня 2024 року, оренду банківського сейфу було продовжено до 19 квітня 2024 року. 
Довіреністю від 20 грудня 2023 року до Договору оренди індивідуального банківського сейфу № 0093/1307-2023, доступ до сейфу протягом усього строку дії договору оренди відповідач ОСОБА_2 надав позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_4 . 
Доручення, яке підписане ОСОБА_2 та представником АБ «Південний», надавало право Левко О.О. на: вилучення вмісту та/або розміщення цінностей на зберігання в сейфі; користування наданим ключем від сейфу, замовлення дублікату ключа, отримання застави за ключ від сейфу, у разі повернення ключа; скасування автоматичної пролонгації (у разі передбачення договором); підписання додаткового договору про внесення змін у разі необхідності продовження/припинення дії договору; здійснення оплати за користування сейфом, у разі необхідності розпорядження вказаним в договорі рахунком відкритим на його ім`я для списання необхідної суми коштів для сплати; одержання інформації щодо сейфу, подання від його імені заяви, з всіма правами та обов`язками, які передбачені договором; розписування на документах в межах наданих повноважень, здійснення всіх дій, зав`язаних з виконанням тієї ж довіреності.
На підтвердження належності 37 300 доларів США, які знаходились у банківському сейфі, матері відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (позивачці за зустрічним позовом), остання надала суду виписки з банківських рахунків, відкритих на її ім`я, та платіжні документи про видачу їй готівки у іноземній валюті № НОМЕР_3 від 18.01.2022 р АТ «Кредобанк» та № НОМЕР_4 від 27.01.2022 р АТ «Ексімбанк». 
На підтвердження належності ОСОБА_4 10 000 доларів США, які знаходились у банківському сейфі, така надала розписку про передачу ОСОБА_2 на зберігання зазначеної суми.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що належність грошових коштів ОСОБА_3 в сумі 37300 доларів США та ОСОБА_4 в сумі 10000 доларів США, які останні передали ОСОБА_2 на зберігання у орендованому на його ім`я банківському сейфі, підтверджене належними та допустимими доказами. Відповідач ОСОБА_2 заперечив наявність у подружжя грошових коштів в сумі 50000 дол. США, та як особа, яка орендувала банківський сейф у АБ «Південний», підтвердив, що кошти в сумі 47300 дол. США, які знаходились в банківському сейфі на момент їх вкладення, були передані йому на зберігання його матір`ю ОСОБА_3 (для придбання для неї квартири) та знайомою ОСОБА_4 . Разом з тим, позивачкою ОСОБА_1 не подано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що кошти в сумі 50000 дол. США на момент їх поміщення у банківський сейф ОСОБА_2 , були у власності подружжя, не надано доказів походження таких коштів.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам.
Покликання апелянта на матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає безпідставним, оскільки по даний час кримінальне провадження не завершене, а відтак, у такому відсутнє остаточне рішення суду, яким би були встановлені обставини, які б не підлягати доказуванню (були преюдиційними) при розгляді даної справи.
Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відтак апеляційним судом не переглядається.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, - 
у х в а л и в: 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 01 травня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра