Справа № 462/3704/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого – судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:

ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» 28.04.2026 року через систему «Електронний суд» звернулося в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 69243,50 грн. за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.01.2019 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1  було укладено Кредитний договір №CL-165526, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1  кредит у сумі 50000 грн. зі сплатою 47,69 % річних, терміном до 27.07.2020 року. 25.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 69243,50грн., з яких 41370,24 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 27873,26 грн. – заборгованість за процентами. Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» просить суд стягнути із ОСОБА_1 69243,50 грн. за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року та понесені судові витрати у справі.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.05.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність – достатності.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що 28.01.2019 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №CL-165526 (далі – Кредитний договір), відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 50000 грн. на строк 18 місяців, а саме до 27.07.2020 року (а.с.7-9).
За користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 47,69 % річних (п.4.1 Кредитного договору).
Відповідно до п.6.1 Кредитного договору позичальник зобов?язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.
28.01.2019 року відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.11 зворот -13).
Відповідно до меморіального ордера №4802078 від 28.01.2019 року на виконання умов даного договору позивач перерахував  ОСОБА_1 50000 грн. (а.с.16).
Таким чином, АТ «Кредобанк» повністю виконав свої зобов?язання за кредитним договором, а клієнт скористався наданим кредитом, що підтверджуються наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 з 28.01.2019 року по 24.06.2021 року (а.с.17-24).
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одночасно, відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов?язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також судом встановлено, що 25.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, відповідно до якого АТ «Кредобанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» приймає належні АТ «Кредобанк» права вимоги за договорами кредиту (а.с.25-30).
Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 від 25.06.2021 року, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року в розмірі 69243,50 грн. (а.с.31-32).
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 69243,50 грн., з яких: 41370,24 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 27873,26 грн. – заборгованість за процентами за період з 28.03.2019 року по 28.11.2020 року (а.с.41).
Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 в добровільному порядку взяті на себе зобов?язання за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року не виконує, суд вважає достатніми наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача заборгованості за тілом кредиту у вказаному розмірі.
Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по відсотках, суд зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору №CL-165526 від 28.01.2019 року, АТ «Кредобанк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 50000 грн., строком до 27.07.2020 року,із стандартною процентною ставкою в розмірі 47,69 % річних.
Додаткових договорів щодо продовження строку дії Кредитного договору №CL-165526 від 28.01.2019 року між сторонами не укладалось.
Оскільки Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року визначений строк його дії, то саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.
Відтак, заборгованість за відсотками відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року становить 21158,52 грн., за період з 27.02.2019 року по 27.07.2020 року.
Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 28.02.2019 року по 28.08.2020 року за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року ОСОБА_1 сплатив заборгованість за відсотками у розмірі 11370,24 грн.
Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсотках за кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року, з урахуванням сплачених ним грошових коштів, становить 9788,28 грн., за період з 27.02.2019 року по 27.07.2020 року.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року у розмірі 51158,52 грн., з яких 41370,24 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 9788,28 грн. – заборгованість за відсотками за період з 27.02.2019 року по 27.07.2020 року.
За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2662,40 грн. розділяються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» слід стягнути 1966,98 (73,88 % від 2662,40 грн.) грн. судового збору.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 51158,52 грн. заборгованості за Кредитним договором №CL-165526 від 28.01.2019 року.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 1966,98 грн. витрат зі сплати судового збору.
В решті позову – відмовити.
Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», ЄДРПОУ 37356981, місцезнаходження: м.Київ, вул.Жамбила Жабаєва, буд.7; 
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 03.07.2026 року.

Суддя (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя: С.Ю. Колодяжний