КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року

справа № 755/19567/21

провадження № 22-ц/824/968/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі: Київська міська рада, Дніпровська районна у м. Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровський районний суд м. Києва від 07 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 755/19567/21 за позовом ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем ОСОБА_3 до Київської міської ради, Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно.
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Вимоги заяви обгрунтовані тим, що після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з якою ОСОБА_3 проживав однією сім`єю а також після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) приватним нотаріусом Київського міського наотаріального округу м. Києва Бойко О.В. 14.08.2023 року було здійснено державну реєстрацію іпотечного договору № 1650 виданого 14.08.2023 року на підставі договору позики від 04.04.2023 року зі строком виконання 01.09.2023 року, а також здійснено державну реєстрацію прав та обтяжень спаірного нерухомого майна на підставі іпотечного договору № 1650. В подальшому 01.11.2023 року приватним нотаріусом Київського міського наотаріального округу м. Києва Бойко О.В. зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином, право власності на спірне майно було зареєстроване на іншу особу, тому заявник вважає за необхідне вжити заходів для забезпечення позоу шляхом накладення арешту на квартиру, оскільки дане нерухоме майно можже бути неодноразово перепродане.
Ухвалою Дніпровський районний суд м. Києва від 07 жовтня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно, а саме:
-квартиру АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.
Вимоги обґрунтовані тим, що накладаючи арешт на нерухоме майно, яке належить скаржнику на праві приватної власності суд не з`ясував, яка його орієнтовна власність, чи не порушено правило про співмірність.
Ухвала суду про застосування заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, яке належить скаржнику, не містить умови для їх застосування, але і не відповідає змістовній меті застосування цих засобів: забезпечення виконання потенційно можливого рішення, яким позовні вимоги позивача будуть задоволені.
У письмових поясненнях представник Київської міської ради - Горбачова Інна Валеріївна зазначає, що з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення фактів та обґрунтувань вбачається, що заявлений позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього судового рішення.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції враховуючи наявність спору, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що звертаючись з вказаною заявою до суду заявник вказує, що вона є спадкоємцем ОСОБА_3 . який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та від його імені звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно.
Як вказує позивач, що предметом спору по даній справі є визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .
Встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 397791678 від 03.10.2024 року.
Таким чином спірне нерухоме майно належить на праві власності третій особі, однак є предметом даного спору, що перебуває у провадженні Дніпровськьго районного суду м. Києва та на яке претендує позивач у вказаній справі, як спадкоємець майна після померлого ОСОБА_3 .
Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За приписами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Верховний Суд в постанові від 19.11.2020 у справі №334/6521/19 навів наступний правовий висновок.
Забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Предметом розгляду даної справи є визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .
Як зазначав позивач, та згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомго майна від 08.12.2025 року № 455446154, спадкодавиці - ОСОБА_5 належала на праві спільної часткової власності вищезазначена квартира на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія 4-717, виданого 09.11.2016 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою.
Згідно листа ПН КМНО Фоя Л.Г. від 23.07.2021 року № 114/02-14 відповідно до отримано інформації з Реєстру територіальної громади міста Києва від 14.07.2021 року встановлено, що станом на день смерті спадкодавця, у квартирі її місця проживання за адресою АДРЕСА_2 була зареєстрована тільки померла.
У заяві ОСОБА_3 про прийняття спадщини зазначено, що батьки спадкодавця померли раніше, ОСОБА_5 в офіційному шлюбі не перебувала і дітей не мала.
Таким чином, наразі відсутні законні спадкоємці на відкрите спадкове майно. Позивач є потенційним спадкоємцем, у разі доведення факту спільного проживання, як і потенційним спадкоємцем виступає територіальний орган на підставі ст. 1277 ЦК України.
В той же час, з Витягу вбачається наявність договору купівлі - продажу від 13.08.2018 року, серія та номер 1456, засвідчений ПН КМНО Змисловською Т.В., стороною якого є ОСОБА_7 .
В подальшому, наявність іпотечного договору серія та номер 1650, від 14.08.2023 року виданого ПН КМНО Бойко О.В., де іпотекодавцем виступає ОСОБА_7 , а іпотекодержателем - апелянт ОСОБА_2 . 
За зазначених обставин, та враховуючи потенційну реальну загрозу настання обставин, які можуть унеможливити ефективне виконання майбутнього судового рішення у разі вирішення спору, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Враховуючи, що при постановлені ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухали суду та задоволення апеляційної скарги.
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровський районний суд м. Києва від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 30 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді