ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20505/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року в адміністративній справі №160/20505/25 (головуючий суддя першої інстанції - Кучугурна Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В : 

Позивач 05.06.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23 травня 2025 року №12-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення»;
- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області направити до Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення про скасування наказу від 23 травня 2025 року №12-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» задля вилучення інформації про вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23 травня 2025 року №12-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».
В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що в матеріалах справи дисциплінарного провадження відносно позивача містяться пояснення самого позивача, в яких він визнає, що свідомо порушив посадову інструкцію і пояснив таке порушення значним навантаженням. Отже, з наведеного вбачається, що позивач був обізнаний з нормами чинного законодавства та внутрішніх нормативно-правових та розпорядчих документів, розумів, що своїми діями порушує їх, але свідомо допускав таке порушення. Вважає, що вина, як складова частина дисциплінарного проступку позивача, доведена матеріалами дисциплінарної справи.
Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період 01.04.2026 року по 17.04.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала на лікарняному.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.08.2023 року №728-о призначений на посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління інфраструктури та господарського забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (а.с.31, 106).
Управлінським рішенням в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області до доповідної записки від 21 березня 2025 року №276/04-36-14-15 ДПС України ініційовано порушити дисциплінарне провадження стосовно головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління інфраструктури та господарського забезпечення ГУ ДПС у Дніпропетровські області Мирончука Єгора та начальника відділу матеріально-технічного забезпечення управління інфраструктури та господарського забезпечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області Сумарокової Злати.
Про порушення дисциплінарного провадження виданий наказ від 27.03.2025 року №15-дп (а.с.23-24, 99).
Під час дисциплінарного провадження позивач скористався правом на подання пояснень №215/04-26-17-02-22 від 27.03.2025 року, №318/04-36-17-02-22 від 20.05.2025 року (а.с.35-38, 40-43, 109-110, 112-113; 52-54, 120-121).
Дисциплінарною комісією 14.05.2025 року складено подання №927/04-36-01-ДК, яким зроблено висновок про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку та підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків (пункт 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу»). У поданні також рекомендовано застосувати до позивача менш суворе дисциплінарне стягнення у вигляді догани (пункт 2 частини 2 ст.65, пункт 2 частини 1 ст.66 Закону України «Про державну службу») (а.с.46-50, 116-118).
За результатами розгляду дисциплінарного провадження відповідачем прийнято наказ від 23 травня 2025 року №12-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення, яким застосовано до головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII. Підстава: подання Дисциплінарної комісії від 14.05.2025 №927/04-36-01-ДК, пояснення ОСОБА_1 від 20.05.2025 №318/04-36-17-02-22. Крім того, наказано Управлінню персоналу забезпечити вжиття заходів, передбачених частиною шостою та сьомою статті 77 Закону, абзацом 4 частини першої статті 59 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (зі змінами) (а.с.19-20, 122).
Вважаючи наказ про накладення дисциплінарного стягнення протиправним, позивач оскаржив такий наказ до суду.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі по тексту - Закон №889-VIII).
Відповідно до положень частин першої, третьої статті 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
За приписами пунктів 1, 8 частини першої статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно зі статтею 62 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.
Частиною першою статті 64 Закону №889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
В силу вимог пункту 5 частини другої статті 65 Закону 889-VIII дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
За змістом частини першої статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина третя статті 66 Закону №889-VIII).
Відповідно до частини першої статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Згідно із положеннями частин 2-4 статті 67 Закону №889-VIII обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.
Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього; 4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп; 5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно із частиною першою статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (дисциплінарна комісія).
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року №1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців (далі по тексту - Порядок №1039).
Пунктом 33 Порядку №1039 визначено, що дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
За приписами частин 10, 11 статті 69 Закону №889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Відповідно до частини другої статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.
Згідно з частиною першою статті 77 Закону №889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
За змістом частини другої статті 77 Закону №889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Аналіз наведених положень Закону №889-VIII, Порядку №1039 свідчить про те, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами.
Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи.
При цьому об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі № 822/46/18.
Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Відповідний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 року у справі № 812/831/16.
Пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Так, предметом спору у цій справі є питання правомірності наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.05.2025 року №12-дс, яким до головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону. Підстава: подання Дисциплінарної комісії від 14.05.2025 року №927/04-36-01-ДК, пояснення ОСОБА_1 від 20.05.2025 року №318/04-36-17-02-22. 
У наказі вказано, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.03.2025 року №15-дп «Про порушення дисциплінарного провадження», резолюції керівника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Чернецької Теодозії до доповідної записки відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.03.2025 року №276/04-36-14-15 дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарної справи в ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійснила дисциплінарне провадження стосовно головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 та дійшла висновку щодо наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку визначеного пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIIІ (зі змінами).
У наказі також зазначено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарною комісією внесено подання на ім`я начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 14.05.2025 року №927/-4-36-01-ДК, в якому рекомендовано розглянути питання про застосування до головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2025 року №922, порушення вимоги статті 42 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII (зі змінами), наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №22 від 24.01.2022 року «Про уповноважених осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області» (зі змінами), вимог п.5 Розділу 3 Посадової інструкції державного службовця, затвердженої в.о. начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 11.07.2022 року, вимог Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом ДПС України від 02.09.2019 року №52 (зі змінами), а саме: підпункту 3.2. пункту 3 щодо зобов`язань працівників утримуватись від виконання чи доручень керівництва, якщо вони суперечать закону. Правомірність наданих керівництвом рішень чи доручень, працівником оцінюються самостійно; підпункту 4.4.4. пункту 4 щодо дотримання загальновизнаних етичних норм поведінки та недопущення порушень Правил; дій виключно в інтересах держави, а також утримання від виконання рішень чи доручень керівництва, якщо вони суперечать закону; підпункту 5.1. пункту 5 щодо зобов`язання використання свого службового становища, ресурсів держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією.
Так, у поданні дисциплінарної комісії від 14.05.2025 року №927/04-36-01-ДК, з-поміж іншого, вказано, що Державною аудиторською службою України відповідно до статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» за результатами моніторингу процедури закупівлі робіт «Аварійний капітальний ремонт в адміністративній будівлі Шевченківської ДПС ГУ ДПС у Дніпропетровській області за адресою: 49000, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд.25» встановлені порушення вимог законодавства про публічні закупівлі, у тому числі, пунктів 10 та 11 частини першої статті 10 Закону України «Про публічні закупівлі». Також зазначено, що листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області проінформувало Державну аудиторську службу України, що уповноваженою особою, яка відповідальна за порушення строків оприлюднення договору про закупівлю, є головний державний інспектор відділу матеріально-технічного забезпечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області Мирончук Єгор Сергійович. Обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, є у тому числі порушення статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі».
Статтею 8 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено порядок здійснення моніторингу процедур публічних закупівель. Згідно із частиною першою цієї статті моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).
Отже, є незрозумілим, яким чином позивач, який є посадовою особою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, порушив норми статті 8 «Про публічні закупівлі», яка стосується повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональних територіальних органів під час здійснення моніторингу процедури закупівлі.
Як зазначено вище, дисциплінарна комісія дійшла висновку щодо наявності у діях позивача дисциплінарного проступку визначеного пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».
У подані дисциплінарної комісії вказано:
- ступінь вини державного службовця - неналежне виконання державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами (частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу»), а саме виконання посадових обов`язків, які не визначені посадовою інструкцією;
- характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків - за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області Мирончука Є.С. дисциплінарною комісією зроблено висновок про наявність у діях останнього дисциплінарного проступку та підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків (п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу»). Протокол №31/07/25пр від 17.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 165-1 КупАП (порушення законодавства про закупівлі).
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Відповідно до частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що висновки дисциплінарної комісії щодо порушення позивачем норм пункту 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» суперечать один одному. Так, комісія дійшла висновку про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків, що за визначенням наведеної норми є дисциплінарним проступком, і тут же комісія зазначає про виконання позивачем посадових обов`язків, які не визначені посадовою інструкцією.
Крім того, вказано, що позивач неналежно виконував свої посадові обов`язки та інші вимоги, встановлені Законом України «Про державну службу», зокрема, частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу», тоді як, частина перша статті 65 Закону України «Про державну службу» не встановлює посадових обов`язків державного службовця і не висуває до нього будь-яких вимог, а визначає підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.
До того ж, у поданні не наведено ступінь вини державного службовця, яка може бути показником тяжкості дисциплінарного проступку та міри його вини, що визначається під час дисциплінарного провадження, і може впливати на вибір стягнення.
У розділі про ступінь вини державного службовця наведені лише правові підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Також дисциплінарною комісією не розкрито характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків. У відповідному розділі вказано тільки про наявність підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків.
У розділі подання дисциплінарної комісії про обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, такі обставини не наведені, зазначені лише положення нормативних актів, які, за висновками дисциплінарної комісії, були порушені позивачем.
У поданні дисциплінарної комісії вказано про рекомендацію застосувати до позивача менш суворе дисциплінарне стягнення у вигляді догани (пункт 2 частини другої статті 65, пункт 2 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу»).
Так, пунктом 2 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» унормовано, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення як догана.
Пункт 2 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» вказує, що дисциплінарним проступком є порушення правил етичної поведінки державних службовців.
Як встановлено судом першої інстанції, дисциплінарна комісія дійшла висновку щодо наявності у діях державного службовця (позивача) дисциплінарного проступку визначеного пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», про що і зазначено в оскаржуваному наказі, а не пунктом 2 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».
Так, у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі №140/2819/19 суд дійшов висновку, що для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Тобто, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку – об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами спеціального законодавства про працю, які регламентовані зокрема Законом №889-VII, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень роботодавця, уповноваженої ним адміністрації.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами дисциплінарної справи щодо позивача не підтверджено наявність у діях позивача усіх складових дисциплінарного проступку: протиправних дій (бездіяльності) позивача у зв`язку з неналежним виконанням покладених на нього посадових обов`язків; вини позивача. Не враховано ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Недоведеність цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку, а відтак і підстави для дисциплінарної відповідальності.
Враховуюче наведене, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Отже, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Крім того, спірним наказом вказано управлінню персоналу забезпечити вжиття заходів, передбачених частиною шостою та сьомою статті 77 Закону, абзацом 4 частини першої статті 59 Закону України «Про запобігання корупції».
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 59 Закону України «Про запобігання корупції», відомості про накладення дисциплінарного стягнення за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, протягом трьох робочих днів з дня надходження до Національного агентства від кадрової служби державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, а також підприємства, установи та організації завіреної в установленому порядку паперової копії наказу про накладення дисциплінарного стягнення.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції»:
корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;
корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/ пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей;
правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що до матеріалів справи не надано доказів накладення на позивача дисциплінарного стягнення за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення. У дисциплінарній справі стосовно позивача, яка приєднана до матеріалів справи, відсутні відомості про встановлення в діях позивача складу корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення. Посилання у поданні дисциплінарної комісії та оскаржуваному наказі на те, що позивач порушив вимоги ст.42 Закону України «Про запобігання корупції», якою передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності, не є доказом того, що позивач учинив корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що оскаржуваний у цій справі наказ є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується. А тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року в адміністративній справі №160/20505/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року в адміністративній справі №160/20505/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко