Справа № 206/6513/25
Провадження № 6/206/14/26

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 Самарський районний суд 
міста Дніпра в складі:
головуючого-судді Плінської А.В.
при секретарі   Габісонія Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Він Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження,
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю « Він Фінанс» звернулось до суду з заявою про заміну стягувача правонаступником, а саме заявника по справі №2-586/2010 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредипромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що 10 лютого 2010 року Ленінським районним судом міста Донецька було ухвалено рішення по справі №2-586/2010 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредипромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №9/25ДС/215/2006-АКЛН від 27 квітня 2006 року. 17 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі – продажу майнових прав та відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №9/25ДС/215/2006-АКЛН від 27 квітня 2006 року. 25 липня 2024 року було змінено найменування ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс», в зв`язку з чим просять замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача на правонаступника первісного стягувача – ТОВ «ВІН ФІНАНС» у виконавчих листах №2-586/2010.
Одночасно заявник подав клопотання про витребування у ПАТ «Дельта Банк» належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують правонаступництво ПАТ «Дельта Банк» щодо прав та обов`язків за кредитним договором №9/25ДС/215/2006-АКЛН від 27 квітня 2006 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 .
Представник заявника в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подали заяву про слухання справи без їх участі.
ОСОБА_1 , представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про заміну стягувача слід відмовити.
Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2010 року по справі №2-586/2010 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредипромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість перед банком за кредитним договором №9/25ДС/215/2006-АКЛН від 27 квітня 2006 року в сумі 70 080.69 грн., витрати по сплаті судового збору – у сумі 701 грн. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.
Заявником не додано доказів в підтвердження правонаступництва ПАТ «Дельта Банк» щодо прав та обов`язків за кредитним договором №9/25ДС/215/2006-АКЛН від 27 квітня 2006 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , натомість додане клопотання щодо витребування таких доказів судом, без обґрунтування труднощів щодо самостійного отримання таких доказів або ж неможливості.
17 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі – продажу майнових прав №1405/К , відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права до боржників, майнових поручителів наведених у додатку №1 до Договору. Серед переліку значиться ОСОБА_1 , договір №9/25ДС/215/2006-АКЛН від 27 квітня 2006 року, однак тіло кредиту вказане як 114 071. 66 грн., сумарна заборгованість 534 286.70 грн.
Відповідно до наказу №55-к від 25 липня 2026 року перейменовано з 25 липня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС».
Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону про виконавче провадження для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Отже, це правило розповсюджується на заміну сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України). У свою чергу, аналогічні умови розповсюджуються на процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, яке стосується будь-якої стадії судового процесу, відповідно до частини другої статті 55 ЦПК України. 
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі N 2-836/11 (пункт 35), якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.
Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.
За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання, за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Як слідує з матеріалів справи, рішення суду було винесено ще в 2010 році, тобто 16 років тому.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент винесення судового рішення» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відповідно пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з клопотанням щодо поновлення заявник не звертався. Не надано суду також доказів існування відкритого виконавчого провадження з виконання вищевказаного рішення суду. Також відсутні і підстави для задоволення клопотання про витребування доказів, адже суду не наведено та не надано доказів неможливості отримання таких доказів самостійно.
Керуючись ст.ст. 353, 354, 442ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « Він Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження – відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Плінська