УКРАЇНА
Справа № 196/509/25
№ провадження 2/196/38/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І., Кузнецової Г.С.,

учасники справи та представники учасників справи: 
позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Потапов Костянтин Олександрович, 
відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
представники відповідача - адвокати Срібненко Олена Миколаївна, Орлова Оксана Анатоліївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Потапов К.О., звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 7,1776 га, кадастровий номер: 1225680500:03:005:0221.
05 січня 2017 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_1 є орендодавцем, а фізична особа-підприємець ОСОБА_2 – орендарем.
Умовами пункту 4.1. договору оренди передбачено, зокрема, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки.
Пунктом 4.3. договору оренди визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
При цьому пункт 4.3. договору оренди визначає, що орендна плата вноситься у такі строки: після збору врожаю в період до 31 грудня поточного року.
Статтею 25 Закону Україну «Про оренду землі» визначено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт. 
У спірних правовідносинах відповідачем протягом дії договору оренди не виконується визначений даним договором обов`язок щодо внесення орендної плати за земельну ділянку, що відповідно до статті 32 Закону Україну «Про оренду землі», пункту «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання даного договору за рішенням суду, оскільки обов`язок зі своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати передбачений, зокрема, статтею 25 наведеного Закону і порушення даного визначеного угодою обов`язку є істотним, оскільки орендодавець позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору.
Враховуючи вищевикладене, просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 від 05 січня 2017 року, об`єкт оренди – земельна ділянка загальною площею 7,1776 га, кадастровий номер – 1225680500:03:005:0221, та в порядку статті 141 ЦПК України покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 рокувідкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання(т.1 а.с. 32).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с. 79).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року узадоволенні клопотання представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – адвоката Срібненко О.М. про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та повернення на стадію підготовчого провадження у справі відмовлено. Відзив представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – адвоката Срібненко О.М. залишено без розгляду (т.1 а.с. 205, 213-215).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1 а.с. 245-249).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року здійснено перехід зі стадії розгляду справи по суті у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки до стадії підготовчого провадження (т.2 а.с. 89-90).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року клопотання представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – адвоката Срібненко О.М. про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено. Поновлено відповідачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 строк для подання відзиву та прийнято відзив (т.2 а.с. 97-99). 
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с. 137). 
Представником відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвокатом Срібненко О.М. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Послалася на те, що позовні вимоги суперечать фактичним обставинам та вимогам закону.
У поданій позовній заяві зазначається, що відповідачем протягом дії договору оренди не виконується обов`язок щодо внесення орендної плати за земельну ділянку, що є підставою для розірвання договору оренди за рішенням суду.
Зазначає, що вимоги викладені у позовній заяві не відповідають дійсності і на обґрунтування таких вимог, позивачем не додано до позовної заяви жодного належного, допустимого письмового доказу, лише наявне необґрунтоване доказами твердження (орендодавцем не надсилалася орендарю письмова претензія з вимогою сплати заборгованості – такі докази не долучені до позовної заяви (як сама претензія, опис з вкладенням та докази направлення; акти звірки розрахунків, які б були не підписані ФОП ОСОБА_2 тощо).
Натомість, відповідачем з податкового органу буде надана довідка про відсутність заборгованості зі сплати податків по оренді землі з кадастровим номером 1225680500:03:005:0221.
05 січня 2017 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бабайківської сільської ради Царичанського району, загальною площею 7,1776 га, кадастровий номер 1225680500-03-005-0221.
Пунктом 2.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 159252 грн.
Пунктом 4.1 договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. До розміру орендної плати включається сума, яка дорівнює розміру прибуткового податку та перераховується до бюджету.
Договір укладено на 49 (сорок дев`ять років) 11 (одинадцять місяців) 30 (тридцять) днів (п.3.1 договору).
На прохання ОСОБА_1 до ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_3 , який просив ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки і сплатити йому грошові кошти за весь період користування земельною ділянкою 49 років 11 місяців 30 днів.
У січні 2017 року ОСОБА_1 особисто з`явився для укладення вищевказаного спірного договору і отримав особисто від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму у розмірі 159 252 грн. за користування земельною ділянкою. 
На підтвердження чого особисто/власноручно написав розписку про отримання грошових коштів у розмірі 15 9252 грн. по договору оренди земельної ділянки, укладеному строком на 49 років 11 місяців 30 днів, за участі свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . 
Розрахунок орендної плати: 159 252 (нормативна грошова оцінка землі) : 100 * 5 % (орендна плата від нормативної грошової оцінки) = 7 962, 60 грн. (становить орендна плата на рік (п.4.3 орендна плата вноситься у такі строки: після збору врожаю в період до 31 грудня поточного року).
Отже, розмір орендної плати на рік становить 7 962, 60 грн., при цьому включаючи суму, яка дорівнює розміру прибуткового податку та перераховується до бюджету. 
Зауважує, що ОСОБА_1 цікавило лише отримання коштів наперед будь-яким шляхом, і якщо ОСОБА_2 йому передасть кошти наперед, він запевнив, що окрім, укладення договору оренди земельної ділянки, він зробить відповідне розпорядження – заповіт.
Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори, 18 січня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: земельну ділянку, кадастровий номер 1225680500:03:005:0221, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, відсутні підстави для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1225680500-03-005-0221, оскільки позивачем ОСОБА_1 були отримані кошти за користування земельною ділянкою вже наперед, про що він особисто написав розписку.
Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними і такими, що не мають законодавчого обґрунтування, тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню (т.1 а.с. 114-119).
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Потапов К.О. подав до суду відповідь на відзив, у якій посилається на те, що у даній справі заявлені позовні вимоги, які ґрунтуються на невиконанні відповідачем належним чином обов`язку зі сплати орендної плати за користування землею і в даних умовах, за правилами, визначеними статтею статті 81 ЦПК України, враховуючи висновки Верховного Суду, саме на відповідача покладається обов`язок спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати у встановленому розмірі та строки.
Твердження відповідача на те, що відсутні будь-які докази на обґрунтування позовних вимог щодо несплати орендної плати ФОП ОСОБА_2 за користування земельною ділянкою є безпідставними.
Долучений відповідачем документ із найменуванням «розписка про отримання грошових коштів» не є достатнім, достовірним та належним доказом отримання тих чи інших коштів в межах тих чи інших правовідносин, на що посилається відповідач.
У «розписці» не зазначено будь-якої дати її складення та дати отримання тих чи інших «грошових коштів», що унеможливлює обґрунтований висновок про внесення тих чи інших коштів в певний момент та виключає доведеність поза розумним сумнівом своєчасності виконання того чи іншого зобов`язання.
Зазначена у «розписці» сума цифрами «159252» не відповідає вказаній в ній же сумі прописом, оскільки прописом не зазначено про отримання «тисяч», що утворює відповідну невизначеність суми та унеможливлює позбавлений припущення висновок про отримання тим чи іншим суб`єктом «грошових коштів» у конкретному розмірі.
У «розписці» відсутня інформація про той чи інший договір, в межах якого передаються «грошові кошти», зокрема не вказується про отримання «грошових коштів» саме в межах договору оренди земельної ділянки від 05 січня 2017 року, що свідчить про відсутність зв`язку між договором оренди землі у даній справі та наведеною «розпискою».
«Розписка» не пов`язана із договором оренди землі у даній справі, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у позовній заяві у справі №196/789/25 вказує на те, що дана «розписка» є доказом отримання коштів ОСОБА_1 в межах інших правовідносин - правовідносин за договором позики від 10 січня 2017 року, який було укладено на 5 днів пізніше за договір оренди земельної ділянки у даній справі.
У «розписці» наявні посилання на правовстановлювальний документ «Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП №008872, який зареєстрований… за №010413501276 від 12 березня 2004», що не має нічого спільного із позивачем, оскільки останньому в контексті земельної ділянки видано Державний акт ДП №014267 від 01 липня 2004 року. Наведене свідчить про змістовні недоліки «розписки», що унеможливлюють ідентифікацію даного «документа» як частини тих чи інших правовідносин.
У «розписці» відсутнє зазначення тієї чи іншої валюти «грошових коштів», що унеможливлює обґрунтований висновок про внесення тих чи інших коштів в певній валюті.
Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач фактично стверджує про сплату в січні 2017 року орендної плати авансом на майбутнє.
У той же час, слід звернути окрему увагу, що договором оренди земельної ділянки від 05 січня 2017 року не передбачалось сплати орендної плати на майбутнє авансовим шляхом.
Крім того, із жодного наданого відповідачем документа не слідує сплата тих чи інших коштів саме в межах договору оренди земельної ділянки від 05 січня 2017 року.
Також, невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати є підставою позовних вимог у спірних правовідносинах і попереднє звернення до відповідача із претензіями чи іншими документами ані законодавчо, ані умовами договору не вимагається.
Крім того, без надання оригіналу розписки позивач не може підтвердити складення та підписання розписки, наданої відповідачем, наявні обґрунтовані сумніви у відповідності копії поданого відповідачем документа його оригіналу.
Просить задовольнити позовні вимоги (т.1 а.с. 158-164, т.2 а.с. 100-107). 
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Потапов К.О. у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того заперечував, що підпис в розписці, наданій відповідачем, вчинений саме позивачем ОСОБА_1 .
Представники відповідача - адвокат Срібненко О.М. (у режимі відеоконференції) та адвокат Орлова О.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов, у задоволенні позову просили відмовити. 
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню повністю з таких підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках (ст.ст. 12, 13 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31896573 від 29.12.2014 та згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №423955276 від 24.04.2025 р., позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 7,1776 га, кадастровий номер: 1225680500:03:005:0221(т.1 а.с. 43-46).
З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 014267 від 01.07.2004 року вбачається, що земельна ділянка площею 7,1776 гарозташована на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с. 42).
05 січня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір оренди земельної ділянки /далі – Договір/ площею 7,1776 га, кадастровий номер: 1225680500:03:005:0221,нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату укладення договору становить 159252 грн. Договір укладено на 49 років 11 місяців 30 днів (т.1 а.с. 35-40).
Відповідно до п.п. 4.1-4.6 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі?та розмірі: 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. До розміру орендної плати включається сума, яка дорівнює розміру прибуткового податку та перераховується до бюджету. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: після збору врожаю в період до 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається один раз у рік.
Факт укладення спірного Договору та користування відповідачем спірною земельною ділянкою визнається сторонами та не заперечується.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки посилається, зокрема, на ту обставину, що відповідачем протягом дії договору оренди не виконується визначений даним договором обов`язок щодо внесення орендної плати за земельну ділянку, що відповідно до статті 32 Закону Україну «Про оренду землі», пункту «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання даного договору за рішенням суду, оскільки обов`язок зі своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати передбачений, зокрема, статтею 25 наведеного Закону і порушення даного визначеного угодою обов`язку є істотним, оскільки орендодавець позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору.
Стороною відповідача на спростування доводів сторони позивача щодо систематичної несплати орендної плати за спірним Договором суду надано довідку про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи №8542/АП/04-36-13-05-10Е від 17.07.2025 року, виданої ГУ ДПС у Дніпропетровській області (т.1 а.с. 194), а також розписку ОСОБА_1 про отримання грошових коштів по договору оренди земельної ділянки, укладеному строком на 49 років 11 місяців 30 днів, оригінал якої було надано суду в ході розгляду справи для огляду та завірення її копії, згідно якої ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки загальною площею 7,1776 га, кадастровий номер: 1225680500:03:005:0221, отримав від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 орендну плату за користування вищевказаною земельною ділянкою, згідно договору оренди укладеного строком на 49 років 11 місяців 30 днів. Претензій щодо кількості отриманих грошових коштів у сумі 159252 до ФОП ОСОБА_2 не має, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (т.1 а.с. 128).? ? 
Факт належності позивачу підпису у наданій відповідачем розписці, а також факт отримання позивачем зазначеній у ній грошових коштів стороною позивача в судовому засіданні не спростовано.
Незважаючи на заперечення стороною позивача щодо підпису у розписці ОСОБА_1 , належним та беззаперечних доказів того, що позивач не писав зазначену розписку суду надано не було.
Також суд звертає увагу на те, що представником позивача було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак в ході підготовчого судового засідання представник позивача не підтримав подане клопотання і не наполягав на розгляді вказаного клопотання по суті.
Щодо наданого суду стороною відповідача висновку експертного дослідження №ЕД-19/104-25/29346-ПЧ від 12.08.2025 р. судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (т.2 а.с. 51-66), то суд не бере до уваги даний висновок, як належний доказ у справі, оскільки експерт при проведенні почеркознавчого дослідження не був попереджений про кримінальну відповідальність і вказаний висновок не містить зазначення про те, що висновок підготовлений для подання до суду. 
Відповідна правова позиція щодо висновку експерта, як доказу у справі, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 /п.68, п.71/
Щодо посилань представника позивача на те, що долучений відповідачем документ із найменуванням «розписка про отримання грошових коштів» не є достатнім, достовірним та належним доказом отримання тих чи інших коштів в межах тих чи інших правовідносин, оскільки у розписці не зазначено будь-якої дати її складення та дати отримання тих чи інших грошових коштів; зазначена сума цифрами «159252» не відповідає вказаній в ній же сумі прописом, оскільки прописом не зазначено про отримання «тисяч»; відсутнє зазначення тієї чи іншої валюти «грошових коштів»; зазначений інший номер Державного акта на право власності на земельну ділянку; відсутня інформація про той чи інший договір, в межах якого передаються «грошові кошти», то суд зазначає таке.
Хоча надана суду розписка про отримання грошових коштів, оригінал якої досліджено судом, і містить певні недоліки (неточності), однак загальна площа 7,1776 га, кадастровий номер земельної ділянки: 1225680500:03:005:0221, строк укладення договору оренди на 49 років 11 місяців 30 днів повністю співпадають з даними зазначеними у спірному договорі оренди вказаної земельної ділянки, укладеному між сторонами 05 січня 2017 року, згідно п. 2.5 якого також передбачено, що грошова оцінка земельної ділянки становить 159252 грн. На переконання суду, номер Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП №008872 замість вірного ДП №014267 було зазначено у розписці помилково. Не зазначення валюти у розписці не є належним доказом того, що позивач не отримував від відповідача грошові кошти – орендну плату за користування земельною ділянкою відповідачем. Суд вважає очевидним, що згідно розписки позивач отримав грошові кошти у гривні, що відповідає п.2.5 спірного договору. 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Разом з тим за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 відступила від висновку, викладеного в її постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, шляхом його конкретизації та зазначила, що: пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в частині другій статті 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі; якщо орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, то застосуванню підлягає загальне правило частини другої статті 651 ЦК України, а не припис пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, укладаючи такий договір, то такий договір має бути розірваний саме на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
До того ж у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повна несплата орендної плати, у строки, визначені договором, що відповідатиме дотриманню принципу збереження договору та забезпечення справедливого балансу інтересів сторін договору оренди землі.
Також, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що несплата орендної плати в розумінні пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України охоплює випадки лише повної несплати орендної плати, у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне.
Згідно спірного Договору від 05 січня 2017 р. на час укладення договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки склала 159252 грн. /п.2.5 договору/. 
Відповідно розмір орендної плати за умовами спірного договору становив 7962,60 грн. за один рік оренди (5% від нормативної грошової оцінки 159252 грн. станом на 2017 р.)
Щодо розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за 2018-2025 р.р. позивач не надав суду відповідних доказів, також не надав розрахунок орендної плати за дані роки.
Позивач посилається на ту обставину, що відповідач не сплатив йому орендну плату протягом дії Договору оренди.
Відповідно до розписки про отримання грошових коштів по договору оренди земельної ділянки, укладеному строком на 49 років 11 місяців 30 днів, позивач отримав орендну плату у сумі 159252 грн., що відповідає зазначеній у спірному договорі оренди нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Суд звертає увагу, що відповідач користується земельною ділянкою з 2017 року, що становить період більше восьми років на час подання позову до суду, при цьому позивач звернувся з позовом до суду лише у травні 2025 року, до цього часу жодних претензій до відповідача з приводу несплати орендної плати не пред`являв, за захистом своїх прав до суду не звертався.
Отже, судом встановлено, що відповідачем у рахунок орендної плати по договору оренди земельної ділянки було здійснено виплату позивачу всієї суми орендної плати наперед.
Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій ст.14 Закону України "Про оренду землі".
Водночас, беручи до уваги приписи ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Поміж тим, чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати наперед за майбутні періоди користування земельною ділянкою.
Суд зауважує, що внесення орендарем коштів за майбутні періоди буде обґрунтованим та вважатиметься орендною платою за користування земельною ділянкою за договором оренди землі, якщо в договорі: або міститься положення про право орендаря сплачувати орендну плату за майбутні періоди (достроково); або взагалі нічого не сказано про таку можливість та відсутня заборона про вчинення таких дій.
Таким чином, враховуючи положення статті 531 ЦК України, зміст розписки, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився на отримання орендної плати наперед у загальному розмірі 159252 грн., а також дії орендаря, який сплатив вказану суму, слід дійти висновку, що сторони погодили вказаний порядок сплати орендної плати, і цей порядок було ними реалізовано, отже у орендаря станом на день пред`явлення позову була відсутня заборгованість перед орендодавцем по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою. 
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17, від 22 червня 2021 у справі № 364/546/19.
Згідно із ч.ч. 1-4 ст.12, ч.6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх цивільних процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Отже, в судовому засіданні не доведено наявність зазначених у позові підстав для розірвання договору оренди землі, які передбачені статтею 141 ЗК України та частиною другою статті 651 ЦК України. 
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. 
Щодо вимоги про покладення судових витрат на відповідача, суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Повне рішення складено 05 червня 2026 року. 

Суддя Л.П. Бабічева